ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 квітня 2021 року           справа №200/10523/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді- доповідача Ястребової Л. В., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
секретар Сізонов Є.С.,
за участі представника відповідача Помалюк І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 р. у справі №200/10523/20-а (головуючий І інстанції Зеленов А.С., складене в повному обсязі 04.02.2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування вимог про сплату недоїмки з єдиного внеску від 13 жовтня 2020 року №Ю-970-17 на суму 900 653,93 грн, від 06 листопада 2020 року №Ю-970-17 на суму 889 572,55 грн., від 08 грудня 2020 року №Ю-970-17 на суму 904 670,15 грн., -

                                                     УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив визнати протиправною та скасувати вимоги №Ю-970-17 від 13 жовтня 2020 року на суму 900 653,93 грн., №Ю-970-17 від 06 листопада 2020 року на суму 889 572,55 грн., №Ю-970-17 від 08 грудня 2020 року на суму 904 670,15 грн. про сплату позивачем боргу (недоїмки) з єдиного внеску (т.2, а.с. 1-2).
В обґрунтування позову зазначив, що позивача було звільнено від обов`язку сплачувати єдиний внесок з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року, інші податкові вимоги, прийняті протягом 2020 року оскаржувалися в судовому порядку, тому станом на 13 жовтня 2020 року - дата прийнятої спірної вимоги у ТОВ АТФ «Зоря» не могло бути недоїмки зі сплати єдиного внеску, відповідно вимога Головного управління ДПС у Донецькій області від 13 жовтня 2020 року підлягає скасуванню.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (т.3, а.с. 32-36).
Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суми недоїмки у вимогах №Ю-970-17 від 13 жовтня 2020 року, №Ю-970-17 від 06 листопада 2020 року, №Ю-970-17 від 08 грудня 2020 року, включають у себе суму, раніше зазначену відповідачем у попередніх вимогах про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, які були скасовані в судовому порядку. Також зазначає, що не зважаючи на те, що 13.02.2020 року набули чинності зміни до Закону України №2464-VI, заборгованість була сформована податковим органом до набуття чинності змінами, отже наявні правові підстави для скасування податкових вимог. Наголошує, що в матеріалах справи відсутній акт документальної перевірки, звіти платника про нарахування єдиного внеску, які за вимогами законодавця є правовою підставою для прийняття оскарженої первісної вимоги, не кажучи вже про всі послідовні вимоги (т.3, а.с. 43-48).
Під час апеляційного розгляду представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, представник позивача до суду не прибув, надав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю брати участь у виробничому процесі товариства, проте підтверджуючих документів до суду не надано, тому суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря», зареєстровано, як юридична особа за кодом ЄДРПОУ №25580292, юридична адрес: Донецька область, Лиманський район, смт. Зарічне, вул. Шевченка, буд. 2Б (т.1, а.с. 7-8).
5 листопада 2020 року ТОВ «Агроторгівельна фірма «Зоря» отримало вимогу ГУ ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) у сумі 900 653,93грн від 13 жовтня 2020 року №Ю-14-23 (т.1, а.с.5).
23 листопада 2020 року позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Донецькій області про сплату недоїмки з єдиного внеску від 6 листопада 2020 року №Ю-970-17 на суму 889 572,55 грн. (т.1, а.с. 34-35).
23 грудня 2020 року позивачем надано заяву про зміну предмету позову та доповнено позовні вимоги вимогою про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС у Донецькій області про сплату недоїмки з єдиного внеску від 8 грудня 2020 року №Ю-970-17 на суму 904 670,15 грн. (т. 2, а.с.1-2).
Спірним питання даної справи є правомірність винесення зазначених вимог.
Відповідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464 (далі - Закон № 2464-VI).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону № 2464-VI та ПК України внесені зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.
Пунктом 10 ст. 1 Закону № 2464 страхувальники-роботодавці та інші особи відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1ст.1 Закону № 2464).
Відповідно до абз.1 п.1ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців),утому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Як вбачається з положень ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено:
- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята);
- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома);
- платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма);
- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята).
Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами податковий орган, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.
Щодо доводів апелянта, що не зважаючи на те, що 13.02.2020 року набули чинності зміни до Закону України №2464-VI, заборгованість була сформована податковим органом до набуття чинності змінами, отже наявні правові підстави для скасування податкових вимог, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон № 1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до № 2464-VI та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 9-3 (з 13 березня 2015 року в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02 березня 2015 року № 219-VIII пункт 9-3 постановлено вважати пунктом 9-4), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
На підставі вище наведеної норми, позивач звільнявся від відповідальності за невиконання вимог щодо своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції саме за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.
Законом № 440-ІХ, який набув чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI виключено.
Аналізуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пункт 9-4 Закону № 2464-VІ під час своєї чинності не скасовував обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надавав можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2020 року у справі № 812/838/17 та від 02 квітня 2020 року у справі № 360/1546/19.
Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З огляду на вищевикладене, апеляційним судом встановлено що, на час виникнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування пункт 9-4розділу VIII Закону № 2464-VI діяв, разом з цим на час формування спірних вимог про сплату боргу (13 жовтня 2020 року, 06 листопада 2020 року, 08 грудня 2020 року), норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI (своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) втратила чинність.
Відповідно, позивач з 13 лютого 2020 року повинен виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень Закону № 2464-VI, який на час формування спірних вимог не містить положень щодо звільнення позивача від виконання обов`язків, встановлених статтею 6 цього Закону.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірні вимоги є правомірними та не підлягають скасуванню.
Щодо доводів апелянта, що в матеріалах справи відсутній акт документальної перевірки, звіти платника про нарахування єдиного внеску, які за вимогами законодавця є правовою підставою для прийняття оскарженої первісної вимоги, не кажучи вже про всі послідовні вимоги, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 ,у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 №393, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.04.2016 №609/28739, (далі - Інструкція №449) органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Відповідно до п.4 розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Суд дійшов висновку, що у разі неподання суб`єктом господарювання звітів про нарахування єдиного внеску податковий орган самостійно здійснює нарахування та формує вимогу про сплату боргу, згідно облікових даних з інформаційної системи податкового органу, що спростовує твердження позивача про необхідність нарахування єдиного внеску виключно на підставі акта перевірки.
Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів у ТОВ «Агроторгівельна фірма «Зоря» (т.3, а.с. 6-29):
- станом на 30 вересня 2020 року наявна заборгованість з єдиного внеску у розмірі 900 653,93грн. На підставі цих даних ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 жовтня 2020 №Ю-970-17 (т.1, а.с. 5);
- станом на 31 жовтня 2020 року наявна заборгованість з єдиного внеску у розмірі 889 572,55 грн. На підставі цих даних ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 листопада 2020 №Ю-970-17 (т.1, а.с. 37);
- станом на 30 листопада 2020 року наявна заборгованість з єдиного внеску у розмірі 904 670,15 грн. На підставі цих даних ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 грудня 2020 №Ю-970-17 (т.2, а.с. 4).
Вимоги прийняті на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів у зв`язку з наявністю заборгованості (у зв`язку з несплатою самостійно визначених нарахувань) з єдиного внеску станом на кінець звітного місяця.
Отже, спірні вимоги прийняті у межах та у спосіб, що передбачений пунктом 3 розділу VI Інструкції №449.
Доводи апелянта, що суми недоїмки у вимогах №Ю-970-17 від 13 жовтня 2020 року, №Ю-970-17 від 06 листопада 2020 року, №Ю-970-17 від 08 грудня 2020 року, включають у себе суму, раніше зазначену відповідачем у попередніх вимогах про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, які були скасовані в судовому порядку, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки зазначені вимоги не оскаржені та пункт 9-4 Закону № 2464-VI тимчасово визначав право позивача не виконувати обов`язки зі сплати єдиного внеску, та не звільняв від вказаного обов`язку повністю. Крім того, скасування попередніх вимог минулих періодів у судовому порядку не є підставою для скасування боргу зі сплати єдиного внеску.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13 жовтня 2020 №Ю-970-17; від 6 листопада 2020 №Ю-970-17; від 8 грудня 2020 №Ю-970-17 прийняті Головним управлінням ДПС у Донецькій області в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 р. у справі №200/10523/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі №200/10523/20-а - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 05 квітня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                             Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                          А.В. Гайдар 

                                                                                                                      Е.Г. Казначеєв