П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/4556/20	
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі №400/4556/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року враховуючи базовий місяць березень 2015 року.
В обґрунтування позову зазначалось, що відповідачем протиправно у період з 01.12.2016 року по 28.02.2018 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Миколаєві, позов задоволено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, військова частина НОМЕР_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що проведення індексації перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі. Також відповідач зазначив, що військова частина не є розпорядником коштів першого рівня, а тому не має повноважень самостійно визначати напрямки виконання бюджетних ресурсів. На думку відповідача, вимоги позивача про зобов`язання військову частина                     НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць березень 2015 р., відповідач не погоджується, оскільки 01.01.2016 року відбулось збільшення грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення щомісячної премії, та базовим місяцем може бути лише 01.01.2016 року. Тому, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних прзначень є порушенням бюджетного законодавства.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;            2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого авіаційного техніка інженерно –авіаційної  служби у військовому званні «капітан».
Під час проходження військової служби позивачу не було нараховано та виплачено за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення.
На адвокатський запит Військовою частиною   НОМЕР_1 було повідомлено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості для    виплати    індексації грошового забезпечення військовослужбовцям у  січні 2016 – лютому 2018 року у Міністерстві оборони України не було, а індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не нараховувати    до окремого роз`яснення.
Також командування Військової частини посилалось на те, що Порядком проведення індексації грошових доходів населення не передбачений механізм нарахування та виплати індексації    за попередні періоди.
Непогожуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. Відсутність механізму реалізації законодавчого положення, відсутність бюджетних асигнувань та відсутність коштів, як причина невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною відмови провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та зобов`язання провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за вказаний період. Також, судом встановлено, що грошове забезпечення позивача в період з 2015 року по 28.02.2018 року було незмінним, а тому останнім базовим місяцем який враховувався при нарахуванні індексації грошового забезпечення до грудня 2015 року є березень    2015 року, отже, базовий місяць для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року є березень 2015 року.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ); Законом України № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення"   від 03.07.1991 року (далі - Закон № 1282-ХІІ); Порядоком проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від                  17.07.2003 року № 1078   (далі - Порядок №1078). 
Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частинами другою - третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ.
Статтею 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно ст.2 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону № 1282-ХІІ ).
Відповідно до статті 6 Закону № 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 .
Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної                 особи.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно наданої відповідачем інформації про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , позивачу дійсно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік (а.с.8).
Крім того, в апеляційній скарзі Військовою частиною НОМЕР_1 зазначено про відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону № 1282-ХІІ для проведення індексації, а правомірність своїх дій обґрунтовує виключно відсутністю відповідних кошторисних призначень та бюджетних асигнувань.
Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки вони не відповідають нормам Закону № 1282-XII та Порядку № 1078, зокрема пункту 11, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.
Таким чином, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.
Тому, посилання відповідача на частину 6 статті 5 Закону № 1282-ХІІ щодо проведення індексації грошових доходів населення виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, судова колегія вважає безпідставними, оскільки в зазначеному періоді здійснювалось преміювання, що навпаки свідчить про достатність фінансування та можливість нарахування індексації.
Серед іншого, апелянтом не надано суду жодного доказу, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується війська частина НОМЕР_1 , кошти на індексацію грошового забезпечення були відсутні.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апелянта про відсутності бюджетного фінансування, не можуть бути підставою для не нарахування індексації заробітної плати та відмови у її виплаті позивачу. 
Крім того, посилання відповідача на відсутність механізму виплати індексації у поточному році за минулі періоди, колегія суддів також не приймає, оскільки відсутність такого механізму не може бути підставою для позбавлення позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік є порушеним та має бути відновленим.
Таким чином, судом першої інстанції дійшов вірного висновк про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною відмови провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та зобов`язання провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за вказаний період.
Проте, надаючи оцінку іншій частині позовних вимог, а саме щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію гровошого забезпечення враховуючи базовий місяць березень 2015 року, судом першої інстанції передчасно задоволено позовні вимоги в цій частині, з огляду на наступне.
Розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення.
Тобто, саме на відповідача, як роботодавця, за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення. Завдання ж адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
У спірних правовідносинах індексація не була нарахована та виплачена позивачеві, а тому питання, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача не                                         порушені.
Виходячи з положень ст. 5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому. 
Тому, оскільки виплату та розрахунок індексації відповідачем проведено не було, в даному випадку право позивача щодо застосування певного базового місяця не є порушеним, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості захисту в адміністративному судочинстві прав у майбутньому без встановлення такого порушення, а лише допускаючи можливість подальшої неправомірної поведінки суб`єкта оскарження.
Аналогічна правова позиція щодо даної частини судового рішення, зазначена у постанові Верховного Суду у справі № 240/11882/19 від 15.10.2020 року.
Таким чином, судова колегія  зазначає, що саме в процесі виконання рішення суду, відповідач в порядку встановленому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та керуючись Порядком № 1078, має визначити базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.
Отже, у суду відсутні підстави вважати, що в даному випадку має місце порушення прав позивача, що пов`язане з визначенням базового місяця для проведення індексації, оскільки відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій щодо визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування висновку суду з викладених вище мотивів.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року – змінити у мотивувальній частині, з мотивів, викладених у цій постанові.
Абзац 3 резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року змінити та викласти в наступній редакції: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.».
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від               17 грудня 2020 року залишити без змін.
Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець