ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5064/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П., 
за участю: 
          представника відповідача: Демчук А.В.,
          представника позивача: Савенка О.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні  в місті Дніпро  апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Розівський елеватор»      
          на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від 11 лютого 2021 року, (суддя суду першої інстанції Новікова І.В.), прийнята у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя, в адміністративній справі №280/5064/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Розівський елеватор»  до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області Білай Олени Павлівни, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради,  третя особа: Андрівська сільська рада Бердянського району Запорізької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
          Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року заяву ПрАТ «Розівський елеватор» задоволено частково. Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства “Розівський елеватор” (49033, м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, буд.122, код ЄДРПОУ 00954337) витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69063, м.Запоріжжя, вул.Жуковського, буд.36, код ЄДРПОУ 40302133). В іншій частині заяви – відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням в частині відмови в задоволенні заяви позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні заяви та задовольнити заяву в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., передбаченому п. 4. 2 додаткової угоди №2 від 28.09.2018 року, суд не врахував, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. 
Від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому останній зазначає, що додаткове рішення в частині відмови в стягненні на користь позивача суми правової допомоги у розмірі 5000 грн. є законним та обґрунтованим, просить додаткове рішення суду в цій частині залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 по справі №280/5064/20 частково задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства “Розівський елеватор”.
03 лютого 2021 року від представника Приватного акціонерного товариства “Розівський елеватор” засобами поштового зв`язку (подано 29.01.2021) до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених на правничу допомогу та пов`язані із розглядом справи №280/5064/20 в Запорізькому окружному адміністративному суді як суді першої інстанції у розмірі 10000,00 грн.
          Вирішуючи заяву позивача та задовольняючи його частково суд першої інстанції виходив з того, що частину витрат на правничу допомогу  належить стягувати з відповідача на користь позивача з огляду на те, що судове рішення не належить до об`єктів цивільних прав (частина перша статті 177 ЦК України), а його ухвалення у конкретній справі не є результатом наданих адвокатами сторін послуг, а тому не може бути предметом договору (частина перша статті 638 цього Кодексу). Включення в умови договору про надання юридичних послуг пункту 4.2 про винагороду адвокату за досягнення позитивного рішення суду суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні, актам цивільного законодавства. 
          Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          З наданих до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу документів, а саме Акту від 29.01.2021 про надання послуг за Договором про надання правової допомоги №4 від 03 січня 2018 року, судом встановлено, що здійснюючи представництво інтересів Клієнта (в суді першої інстанції) адвокат: визначив Клієнту перелік документів, необхідних для доказування обставин, якими обґрунтовуватимуться вимоги Клієнта; склав та подав суду такі заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань: (1) позовну заяву; (2) заяву про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (з участю сторін у судовому засіданні); (3) відповідь на відзив Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, (4) Заяву щодо розподілу судових витрат; Адвокат прийняв участь в судових засіданнях (10.09.2020 року, 20.10.2020 та 28.01.2021 року).
Також, в Акті від 29.01.2021 про надання послуг за Договором про надання правової допомоги №4 від 03 січня 2018 року зазначено, що:
“ 2.Відповідно до пункту 4.1. Додаткової угоди №7 від 20.07.2020 року до Договору про надання правової допомоги №4 від 03.01.2018 року Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Відповідно до пункту 4.2. Додаткової угоди №7 від 20.07.2020 року до Договору про надання правової допомоги №4 від 03.01.2018 року Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Загальна вартість послуг Адвоката складає 10 000 (десять тисяч) гривень.”.
Також, Відповідно до пункту 4.2. Додаткової угоди №7 від 20.07.2020 до Договору про надання правової допомоги №4 від 03.01.2018 в разі, якщо буде досягнуто мету представництва (прийнято судове рішення про скасування рішення про відмову у державній реєстрації права та їх обтяжень №53110359 від 14.07.2019), Клієнт додатково сплачує Адвокату гонорар в розмірі 5000,00 грн.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від     12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до      ч. 5 ст. 242 КАС України.
Перевіривши зміст наданих позивачем документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 10000 грн. не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7500 грн..
Суд першої інстанції під час розгляду заяви позивача дійшов висновку, що стягненню підлягають витрати на правничу допомогу всього на суму 5000 грн., в свою чергу підстави для стягнення 5000 грн., які обумовлені п. 4.2 додаткової угоди, відсутні, оскільки винесення судом рішення суду на користь позивача (про скасування рішення про відмову у державній реєстрації права та їх обтяжень №53110359 від 14.07.2019) не є складовою наданих послуг з правничої допомоги.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За положеннями пункту 4 статті  1, частин третьої та п`ятої статті  27 Закону України від 5 липня 2012 року №  5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.  Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити  Конституції України  та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої  статті 1 Закону №  5076-VI  встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої  статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до  статті 19 Закону №  5076-VI  видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а тако
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №  5076-VI).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої  статті 30 Закону № 5076-VI  врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги  є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
В даному випадку, підставою для звернення із заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи статей  134, 137, 139 КАС України, і вимога ПрАТ «РОЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених ним судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами.
            Відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди №  2, суд не врахував, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат.
  Такий правовий висновок щодо застосування норм права викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 року №904/4507/18.
Отже, враховуючи той факт, що сума витрат на правничу допомогу, яка є співмірною складності справи становить 7500 грн, додаткове судове рішення про відмову в стягненні 2500 грн. (7500 грн. – 5000 грн.)  слід скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відшкодування позивачу цих витрат.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Розівський елеватор» - задовольнити частково.
Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року в адміністративній справі №280/5064/20 – скасувати в частині відмови в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Розівський елеватор» про стягнення 5000 грн. витрат на правничу допомогу та прийняти в цій частині нову постанову.
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства “Розівський елеватор” (49033, м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, буд.122, код ЄДРПОУ 00954337) витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69063, м.Запоріжжя, вул.Жуковського, буд.36, код ЄДРПОУ 40302133).
Відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" в частині стягення витрат на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн..
В іншій частині додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року в адміністративній справі №280/5064/20 – залишити без змін. 

          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
             Постанова в повному обсязі складена 14.05.2021 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай