ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3577/21 Справа № 178/1294/18 	  	Головуючий у першій інстанції: Цаберябий Б. М. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз” на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року та на додаткове рішення цього ж суду від 16 січня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, – 

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз” звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач є побутовим споживачем послуг з розподілу газу, які надаються ПАТ «Дніпропетровськгаз» відповідно до ліцензії по об`єкту, розташованому по вАДРЕСА_1 , на якому встановлені газові прилади: плита – ПГ, лічильник газу, газовий котел та зареєстровано 2 особи. 12 квітня 2018 року працівниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» за вказаною адресою було виявлено наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, що зафіксовано складеним в присутності відповідача актом про порушення № 1851 від 12 квітня 2018 року. Відповідно до п. 1 гл. 2 р. ХІ Кодексу ГРС, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (засобу вимірювання техніки). 17 квітня 2018 року представниками Оператора ГРМ (ПАТ «Дніпропетровськгаз») в присутності споживача було складено акт про виявлення порушень № 0320290079, акт про порушення № 1976 та акт № 0320290079 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, у яких відповідач підписався особисто. В акті про демонтаж лічильника відповідача повідомили про дату, місце та час, проведення експертизи (на 19 квітня 2018 року). 19 квітня 2018 року було проведено експертизу знятого для проведення експертизи лічильника газу марки ArmoGaz QK 2000 типу G-4, 2010 року випуску, зав. №1000790352, комісією до складу якої входить представник державного підприємства «Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації», ОСОБА_2 згідно з п. 3.3.1 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619. Висновком комісії «Лічильник визнано непридатним для комерційного обліку газу згідно з п. 1.3., 2.3 та п. 6.4.1. Р-50-071098 з вини споживача. Виявлені сліди несанкціонованого втручання в роботу лічильника з метою заниження його показників. Споживач повідомлений про додаткові нарахування згідно висновків даного акту.». Вказані виявлені порушення свідчать про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ з боку відповідача. На засіданні комісії по розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем було прийнято рішення про задоволення акту про порушення від 17 квітня 2018 року та складено акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Позивач зазначає, що останні контрольні показання лічильника газу було знято в серпні 2016 року згідно відомості зняття показань лічильника газу. Вартість не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу за період з 17 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року складає 34822,45 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 34822,45 грн.
Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Додатковим рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2021 року стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь ОСОБА_1 17424,36 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, наданої адвокатським об`єднанням «Радник».
В апеляційній скарзі АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз”, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення від 11 грудня 2020 року та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз”, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного додаткового рішення від 16 січня 2021 року та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви відповідача щодо розподілу судових витрат (а.с.132-136 т.2).
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та додаткового рішення цього ж суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги на рішення суду від 11 грудня 2020 року та скасування оскаржуваного рішення, однак приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 16 січня 2021 року та скасування додаткового рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», що підтверджується випискою з ЄДР та витягу зі Статуту (а.с.17, 216-217 т.1). 
ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу газу, які надаються ПАТ «Дніпропетровськгаз» відповідно до ліцензії по об`єкту, розташованому по АДРЕСА_1 , на якому встановлені газові прилади: плита – ПГ, лічильник газу, газовий котел та зареєстровано 2 особи (а.с.192 т.1). 
12 квітня 2018 року працівниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» за вказаною адресою було виявлено наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, що зафіксовано складеним в присутності відповідача актом про порушення № 1851 від 12 квітня 2018 року (а.с.9 т.1). 
17 квітня 2018 року представниками Оператора ГРМ (ПАТ «Дніпропетровськгаз») в присутності споживача було складено акт про виявлення порушень № 0320290079, акт про порушення № 1976 та акт № 0320290079 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, у яких відповідач підписався особисто. В акті про демонтаж лічильника відповідача повідомили про дату, місце та час, проведення експертизи (на 19 квітня 2018 року) (а.с.10, 11 т.1). 
19 квітня 2018 року було проведено експертизу знятого для проведення експертизи лічильника газу марки ArmoGaz QK 2000 типу G-4, 2010 року випуску, зав. № 1000790352, комісією до складу якої входить представник державного підприємства «Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації», ОСОБА_2 згідно з п. 3.3.1 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619. Висновком комісії «Лічильник визнано непридатним для комерційного обліку газу згідно з п. 1.3., 2.3 та п. 6.4.1. Р-50-071098 з вини споживача. Виявлені сліди несанкціонованого втручання в роботу лічильника з метою заниження його показників. Споживач повідомлений про додаткові нарахування згідно висновків даного акту.». Вказані виявлені порушення свідчать про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ з боку відповідача.
Зі змісту Акту №131 експертизи лічильника газу від 19.04.2018 року – позивачем було утворено у ПГЛ Кам`янського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» комісію у складі 6 посадових осіб: начальник лабораторії з повірки ПЛГ відділу лабораторних вимірів Управління метрології ПАТ «Дніпропетровськгаз» Навальна Євгенія Олегівна; в.о. старшого інженера з метрології  ОСОБА_3 ; старший майстер відділу обслуговування вузлів обліку газу Управління метрології Коваль Світлана Іванівна; майстер відділу обслуговування вузлів обліку газу Управління метрології Тишкевич Аліна Петрівна; інженер з метрології ДП «Дніпростандартметрології» Нюшков Олександр Вікторович; та представник компанії, що надає юридичні послуги  ОСОБА_4  (а.с.11а т.1). 
Відповідно до розрахунку не облікованого об`єму природного газу, наданого позивачем, за період з 17 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року, вартість не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу складає 34822,45 грн. (а.с.14 т.1). 
17 травня 2018 року відповідачу було направлено засобами поштового зв`язку акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості й рахунок на оплату збитків (звор.бік а.с.16 т.1). 
Судом першої інстанції в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_1 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 ,  ОСОБА_2 , показам яких місцевим судом надано належної оцінки, у сукупності із іншими доказами у справі.
Судом першої інстанції в судовому засіданні було досліджено відеозапис процесу проведення експертизи належного відповідачу лічильника газу. Згідно дослідженого відеозапису проведення експертизи газового лічильника з зазначеного у акті №131 експертизи лічильника газу від 19.04.2018 року кола осіб, які є членами комісії, було ідентифіковано лише 2 посадові особи - начальника лабораторії з повірки ПЛГ відділу лабораторних вимірів Управління метрології ПАТ «Дніпропетровськгаз» ОСОБА_5 та майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу Управління метрології Тишкевич Аліну Петрівну. Огляд лічильника газу та встановлення його стану всім складом комісії не проводився. 
Відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, Затвердженими Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2016 року за № 1382/27827. 
Згідно з п. 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу ГРС договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. 
Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 22498 в порядку, визначеному цим розділом. 
Пунктом 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. 
Договір розподілу природного газу між Оператор ГРМ та споживачем за умовами пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб - сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. 
Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. 
В підпункті 2 п. 1 гл. 2 Розділу 11 Кодексу ГРС, зазначено, що до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване відновлення газопостачання. 
Відповідно п. 2 ч. 3 Розділу 11 Кодексу ГРС, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. 
Відповідно до ч. 2 розділу ІІІ «Порядок постачання природного газу побутовим споживачам» Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. 
На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам. 
Відповідно до ч. 4 розділу ІІІ «Порядок постачання природного газу побутовим споживачам» Правил постачання природного газу для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. 
Згідно зі ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, при цьому одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. 
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що експертиза проведена неповним складом комісії, що свідчить про те, що Акт № 131 експертизи лічильника газу від 19 квітня 2018 року складений з порушенням порядку, встановленого законом, що обумовлює обов`язок суду не брати до уваги вказаний акт як належний та допустимий доказ; встановивши, що протокол № 2024 від 25 квітня 2018 року засідання комісії з розгляду актів порушення Кодексу газорозподільних систем складено на підставі акту про порушення №1976 від 17 квітня 2018 року, в той час як порушення зафіксовано в акті № 1851 від 12 квітня 2018 року, що обумовлює недоведеність факту несанкціонованого втручання відповідача в роботу лічильника газу і, як результат, недопустимість як доказу протоколу № 2024 від 25 квітня 2018 року засідання комісії по розгляду актів порушення Кодексу газорозподільних систем, яким була визначена відповідачу сума перерахунку оплати за спожитий газ 34822,45 грн., - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року без задоволення, а дане оскаржуване рішення місцевого суду – без змін. 
Разом з тим, в апеляційній скарзі АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз”викладено заперечення щодо розміру судових витрат стягнутих на професійну правничу допомогу.
Окрім того, позивачем до суду першої інстанції було подано заперечення на заяву відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с.151 т.2).
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення з ухваленням у цій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.
Встановлено, що 20 жовтня 2018 року між Адвокатським об`єднанням “Радник” та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №20/10/18-1, відповідно до умов якого виконавець прийняв на себе зобов`язання здійснити захист, представництво або надання інших видів правової допомоги клієнту, а клієнт зобов`язався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (а.с.143-145 т.2). 
Згідно п.1 та п.4 погодження розміру ставки адвокатського гонорару від 20.10.2018 (а.с.146 т.2), гонорар складає 9000,00 грн.; участь адвоката у допиті свідків у суді оплачується клієнтом окремо виходячи з витраченого часу, при цьому вартість 1 години участі адвоката визначається у розмірі 600,00 грн за 1 годину участі адвоката у допиті свідків у суді (а.с.125 т.2).
Згідно рахунку від 14.12.2020 року, ОСОБА_1 сплатив Адвокатському об`єднанню “Радник” вартість послуг за договором №20/10/18-1 від 20.10.2018 у сумі 17423,36 грн (а.с.140 т.2). 
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано Акт приймання-передачі виконаних робіт від 14.12.2020 з якого вбачається, що надані та прийняті послуги складаються з: складання відзиву на позовну заяву (витрачено 1 год., вартість 600,00 грн); складання промови представника під час судових дебатів (витрачено 1 год., вартість 600,00 грн.); складання заяв з процесуальних питань (загальна кількість 18) (витрачено 3 год., вартість 1800 грн.); участь адвоката у допиті свідків (кількість свідків 9) (витрачено 1 год., вартість 600,00 грн.); участь адвоката/партнера у судових засіданнях, фактичний час перебування у приміщенні суду, час витрачений на складання процесуальних заяв та клопотань, в яких виникає необхідність під час розгляду справи, час витрачений на прибуття адвоката до місця розгляду судової справи (фіксована ставка (з урахуванням складності справи 5000,00 грн.); гонорар успіху в разі позитивного для клієнта вирішення справи — сплачується клієнтом у разі повної відмови судом у задоволенні позову (15% від ціни позову (34822,45/100х15=5223,36 грн) (а.с.141-142 т.2). 
За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 141 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. 
При визначенні підтверджених матеріалами справи витрат відповідача на правничу допомогу, судом встановлено надання останньому правничої допомоги у вигляді складання відзиву на позовну заяву (а.с.29-34 т.1), складання заяв про виклик свідків (а.с.42-43, 135-137 т.1), складання клопотання про витребування доказів (а.с.44-46 т.1), складання заяви про допит як свідка відповідача у справі (а.с.46а-47 т.1), складання заяви з процесуальних питань щодо судових витрат (а.с.48-49 т.1), складання клопотання про витребування доказів (а.с.51-52 т.1), складання заяви про відкладення розгляду справи (а.с.53-54 т.1), складання заяви з процесуальних питань щодо вжиття судом заходів для запобігання зловживання процесуальними правами, яка підписана адвокатом (а.с.58-61 т.1), складання заяви з процесуальних питань, щодо застосування процесуальних наслідків пропущення строків подання заяви по суті, яка підписана адвокатом (а.с.64-65 т.1), складання заяви, яка підписана адвокатом (а.с.68-69 т.1), складання заяви про занесення обставин пов`язаних з оглядом відеозапису до протоколу судового засідання, яка підписана адвокатом (а.с.77-79 т.1), складання клопотання про зобов`язання іншого учасника справи надати суду докази вчинення певних дій або наявності певної події, яка підписана адвокатом (а.с.138-141 т.1), складання заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, які підписано адвокатом (а.с.148-149 т.1, а.с.27-29 т.2), складання заперечення проти клопотання про долучення доказів, які підписано адвокатом (а.с.179-182 т.1), ознайомлення з матеріалами справи (а.с.20 т.1), складання пояснень, які підписано адвокатом (а.с.51-55 т.2), складання клопотання про відтворення відео та аудіо записів, яке підписано адвокатом (а.с.56-59 т.2), складання клопотання (а.с.64-67 т.2), складання промови представника відповідача у судових дебатах, яка підписана адвокатом (а.с.101-111 т.2), участь в судових засіданнях представника 10.12.2018 (а.с.101-103 т.1), 07.10.2019 (а.с.244 т.1), 18.12.2019 (а.с.10-11 т.2), 06.08.2020 (а.с.50 т.2), 01.09.2020 (а.с.60 т.2), 29.09.2020 (а.с.61 т.2), 17.11.2020 (а.с.90 т.2), 04.12.2020 (а.с.96 т.2), 11.12.2020 (а.с.120 т.2).
Виходячи з викладеного; враховуючи ціну позову; приймаючи до уваги незначну складність даної справи, - колегія приходить до висновку, що відшкодування позивачем понесених ОСОБА_1  адвокатських витрат у сумі 17424,36 грн. не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягає зменшенню та стягненню у розмірі 4500,00 грн.
На викладене вище місцевий суд не звернув уваги, не дослідив матеріали справи в частині вирішення питання щодо судових витрат та не врахував заперечення позивача щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.
За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 376 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз” на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року – залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз” на додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2021 року – задовольнити частково. 
Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року – залишити без змін. 
Додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2021 року – скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (код ЄДРПОУ 03340920) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова