ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2109/21 Справа № 185/1901/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Комунального підприємства “Павлоградтеплоенерго”

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства “Павлоградтеплоенерго”, Комунального підприємства “Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” Павлоградської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю “Єко-Комунтранс”, Товариства з обмеженою відповідальністю “ТБЦ Оптімус” про встановлення порядку користування квартирою та встановлення порядку її утримання шляхом поділу особових рахунків по оплаті за житлово-комунальні послуги, –

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства “Павлоградтеплоенерго” (далі – КП “Павлоградтеплоенерго”), Комунального підприємства “Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” Павлоградської міської ради (далі – КП “Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” Павлоградської міської ради), Товариства з обмеженою відповідальністю “Єко-Комунтранс” (далі – ТОВ “Єко-Комунтранс”), Товариства з обмеженою відповідальністю “ТБЦ Оптімус” (далі – ТОВ “ТБЦ Оптімус”) про встановлення порядку користування квартирою та встановлення порядку її утримання шляхом поділу особових рахунків по оплаті за житлово-комунальні послуги.

Позовна заява мотивована тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира в рівних частках по 1/4 частці належить ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

В квартирі зареєстровано шість осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її малолітні діти – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проживають та не зареєстровані в спірній квартирі з 2005 року. ОСОБА_2 та її малолітні діти хоча і зареєстровані в спірній квартирі, проте фактично в ній не проживають з 2017 року.

Позивач хоча і зареєстрований в спірній квартирі, однак з 2015 року фактично проживає в іншій квартирі, що належить його дружині за адресою: АДРЕСА_2 .

ТОВ “ТБЦ Оптімус” склало акт від 15 листопада 2019 року про те, що квартира знаходиться у стані не придатному для використання за її цільовим призначенням та другий акт, який складено на підставі показань сусідів, які підтверджують, що ОСОБА_2 з її дітьми з 2017 року в спірній квартирі не проживають.

Позивач зазначав, що інші співвласники самоусунулись від утримання квартири, тягар утримання спільного нерухомого майна на теперішній час фактично покладений лише на нього. Крім спірної квартири позивач він інші обов`язки матеріального характеру.

Самостійно оплачувати всі комунальні послуги за трикімнатну квартиру, в якій він не проживає позивач не може.

Позивач немає можливості вільно користуватись своєю часткою в спірній квартирі через перешкоди, які чинить йому ОСОБА_2 , яка вважає, що через те, що в спірній квартирі зареєстровані четверо її малолітніх дітей, то на її думку вона має переважне право на користування всією квартирою без участі в її утриманні.

Адреса фактичного проживання ОСОБА_2 та її дітей на теперішній час позивачу невідома, як і адреса фактичного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У зв`язку ухиленням інших співвласників від оплати за житлово-комунальні послуги, станом на теперішній час сформувалась заборгованість розміром більше 40 000,00 грн. Домовитись про добровільну участь інших співвласників в оплаті за комунальні послуги можливості немає.

Оскільки інші співвласники квартири з 2005 року не приймають участі в оплаті за комунальні послуги, вважає вірним буде розділити особливі рахунки за електроенергію, послугу з централізованого опалення, газ, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій та водопостачання.

Позивач пропонує наступний варіант визначення порядку користування квартирою між співвласниками, виділити в користування відповідачу ОСОБА_2 одну окрему кімнату площею 13,8 кв.м. (кімната 1-а), відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виділити в користування одну окрему кімнату площею 12,5 кв.м. (кімната 3-а), йому виділити в окреме користування одну окрему кімнату площею 10,5 кв.м. (кімната 2-а).

Позивач вважає за можливе визначити між співвласниками наступний порядок користування спірною квартирою: в особистому користуванні позивача залишити кімнату 2-а площею 10,5 кв.м., в особисте користування відповідача ОСОБА_2 виділити кімнату 1-а площею13,8 кв.м., в особисте користування відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділити кімнату 3-а площею 12,5 кв.м., для загального користування залишити кухню площею 4,8 кв.м., ванну кімнату площею 1,7 кв.м., туалет 0,9 кв.м., коридор площею 4,1 кв.м.

З приводу поділу особистих рахунків позивач звертався до надавачів комунальних послуг, однак жоден з них не погодився розділити особисті рахунки по спірній квартирі. 

Позивач вважав єдиним ефективним способом захисту своїх порушених прав це визначити порядок користування квартирою та зобов`язати надавачів комунальних послуг розділити між співвласниками особові рахунки по всім комунальним послугам.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визначити наступний порядок користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 10,5 кв.м. (кімната 2-а), у користування ОСОБА_2 виділено одну окрему кімнату площею 13,8 кв.м. (кімната 1-а), у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виділено у користування одну окрему кімнату площею 12,5 кв.м. (кімната 3-а), для загального користування залишити кухню площею 4,8 кв.м., ванну кімнату площею 1,7 кв.м., туалет 0,9 кв.м., коридор площею 4,1 кв.м. та передню площею 5,4 кв.м.; зобов`язати КП “Павлоградтеплоенерго” розподілити між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_3 особистий рахунок по сплаті за послуги з теплопостачання; зобов`язати КП “Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” Павлоградської міської ради розподілити між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_3 особистий рахунок по сплаті за послуги з постачання води; зобов`язати ТОВ “Єко-Комунтранс” розподілити між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_3 особистий рахунок по сплаті за послуги за вивезення побутових відходів; зобов`язати ТОВ “ТБЦ Оптімус” розподілити між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_3 особистий рахунок по сплаті за послуги з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року, з урахуванням ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2021 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено.

Визначено наступний порядок користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 10,5 кв.м. (кімната 2-а), у користування ОСОБА_2 виділено одну окрему кімнату площею 13,8 кв.м. (кімната 1-а), у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виділено у користування одну окрему кімнату площею 12,5 кв.м. (кімната 3-а).

Для загального користування залишено кухню площею 4,8 кв.м., ванну кімнату площею 1,7 кв.м., туалет 0,9 кв.м., коридор площею 4,1 кв.м. та передню площею 5,4 кв.м.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2021 року зобов`язано КП “Павлоградтеплоенерго” розподілити між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_3 особистий рахунок по сплаті за послуги з теплопостачання.

Зобов`язано КП “Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” Павлоградської міської ради розподілити між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_3 особистий рахунок по сплаті за послуги з постачання води.

Зобов`язано ТОВ “Єко-Комунтранс” розподілити між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_3 особистий рахунок по сплаті за послуги за вивезення побутових відходів.

Зобов`язано ТОВ “ТБЦ Оптімус” розподілити між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_3 особистий рахунок по сплаті за послуги з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій.

В апеляційній скарзі КП “Павлоградтеплоенерго”, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача КП “Павлоградтеплоенерго” – без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 на праві свідоцтва про право власності на житло від 04 лютого 2003 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Павлоградської міської ради належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру, квартира АДРЕСА_4 складається з трьох кімнат, загальною площею 54,5 кв.м. та житловою 36,8 кв.м., кухні площею 4,8 кв.м., ванни 1,7 кв.м., туалет 0,9 кв.м., коридор 4,1 кв.м., передня 5,4 кв.м., кладова 0,8 кв.м. Загальна площа квартири становить 54,1 кв.м., житлова площа 33,3 кв.м., висота приміщення 2,5 м.

Матеріалами справи підтверджено, що на час розгляду справи місцевим судом позивачу на праві спільної часткової власності належала 1/4 частина вказаної квартири. Позивач просив суд виділити йому в окреме користування одну окрему кімнату площею 10,5 кв.м. (кімната 2-а). В користування відповідачу ОСОБА_2 виділити одну окрему кімнату площею 13,8 кв.м. (кімната 1-а), відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виділити в користування одну окрему кімнату площею 12,5 кв.м. (кімната 3-а). Для загального користування залишити кухню площею 4,8 кв.м, ванну кімнату площею 1,7 кв.м., туалет 0,9 кв.м, коридор площею 4,1 кв.м. та передню площею 5,4 кв.м. Відповідач КП “Павлоградтеплоенерго” проти такого поділу квартири, інші відповідачі свою позицію з приводу заявлених позовних вимог своєчасно не висловили.

27 січня 2020 року адвокатом позивача було подано запит про поділ особового рахунку на окремі рахунки. В свою чергу КП “Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” Павлоградської міської ради відповіддю від 29 січня 2020 року за вих. № 256 відмовило у поділі особового рахунку та пропонує вирішити дане питання в судовому порядку. З цим самим питанням 31 січня 2020 року адвокатом позивача було подано запит про поділ особового рахунку на окремі рахунки до КП “Павлоградтеплоенерго”. Також, 05 лютого 2020 року за вих. № 171 позивачу відмовлено в укладанні окремого договору та поділі особового рахунку. ТОВ “ТБЦ Оптімус” також відмовило у поділі особового рахунку посилаючись на те, що питання розподілу особового рахунку вирішується виключно за згодою всіх співвласників.

Оскільки в спірній квартирі відсутні опалювальні пристрої, позивач звертався до КП “Павлоградтеплоенерго” із заявою про припинення нарахувань за теплову енергію в опалювальний період, на що йому також було відмовлено у задоволенні заяви, посилаючись на те, що відсутність в квартирі опалювальних пристроїв не є підставою для припинення нарахувань за надану послугу з постачання теплової енергії. Такої позиції дотримується КП “Павлоградтеплоенерго” не зважаючи на поданий позивачем акт від 15 листопада 2019 року, складений ТОВ “ТБЦ Оптімус”, яким підтверджено, що квартира не придатна для використання за її цільовим призначенням.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою не буде порушувати прав всіх співвласників та встановленого порядку користування квартирою.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Відповідно до статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як і наймач і члени його сім`ї.

Згідно статті 47 ЖК УРСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року “Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України” судом роз`яснено, що в силу статті 104 ЖК УРСР суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Не може бути самостійним предметом договору найму жилого приміщення кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом.

Ураховуючи зазначені правові норми, розмір житлової площі, що припадає на одну особу, норму житлової площі для надання одній особі, наявність чотирьох співвласників і трьох кімнат у спірній квартирі, а також вимоги, що ставляться до жилого приміщення (статті 47, 48, 50 ЖК України), колегія суддів приходить до висновку, що запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою буде порушувати житлові права інших співвласників та призведе до погіршення їхніх житлових умов.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 у частині позовних вимог про встановлення порядку користування спірним жилим приміщенням відсутні.

Відповідно до статті 19, частини першої статті 20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” відносини між споживачами та виконавцями у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Розподіл особового рахунку можливий лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг.

Разом з тим, позивачем не було надано доказів погодження між сторонами умов укладання договорів з кожним із співвідповідачем.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість позову у частині встановлення порядку користування спірним жилим приміщенням, підстави для задоволення позову в частині поділу особових рахунків по оплаті за житлово-комунальні послуги відсутні.

Також, колегія суддів звертає увагу, до суду апеляційної інстанції КП “Павлоградтеплоенерго” було подано клопотання, в якому зазначалося, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 16 жовтня 2020 року відбулося припинення права власності ОСОБА_1 на його частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 жовтня 2020 року, відповідно до якого за заявою ОСОБА_1 було припинено його право власності на 1/4 частину спірної квартири.

Також, ОСОБА_1 було направлено на адресу КП “Павлоградтеплоенерго” повідомлення про припинення права власності на частку в квартирі.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне скасувати Додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2021 року.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення у цивільній справі” № 14 від 18 грудня 2009 року, у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2021 року підлягають скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Павлоградтеплоенерго” – задовольнити.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2021 року – скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства “Павлоградтеплоенерго”, Комунального підприємства “Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” Павлоградської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю “Єко-Комунтранс”, Товариства з обмеженою відповідальністю “ТБЦ Оптімус” про встановлення порядку користування квартирою та встановлення порядку її утримання шляхом поділу особових рахунків по оплаті за житлово-комунальні послуги – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко