Справа № 930/1946/20
Провадження № 22-ц/801/872/2021
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року	Справа № 930/1946/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати
у цивільних справах:
судді-доповідача: Рибчинського В.П.,
суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О., 
за участю секретаря судового засідання Файчук Я.В., Гука М.М. та його представника - адвоката Сарафанюка О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В. про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, 

в с т а н о в и в:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В. про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка являлась матір`ю позивачів. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне їй майно. Однак померла ОСОБА_4 залишила заповіт на все майно на ім`я ОСОБА_5 , який було посвідчено 12 липня 2001 року за № 31 секретарем виконавчого комітету Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області Джеджулою В.О.
Після смерті матері, ОСОБА_1 від себе та від імені своєї сестри ОСОБА_2 у встановленому законом порядку подав заяви про прийняття спадщини відповідно до закону. 21 лютого 2020 року Постановою № 37/02-31 та № 38/02-31 Приватного нотаріуса Немирівського районного нотаріального округу було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на земельну ділянку площею 4, 6301 га кадастровий номер 0523081000:01:001:0116, яка розташована на території Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області. У своїй Постанові про відмову вчинення нотаріальної дії нотаріус посилається на ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», а саме не надання спадкоємцем правовстановлюючого документа на земельну ділянку.
Так як, правовстановлюючі документи, а саме оригінал державного акту на земельну ділянку знаходився у брата ОСОБА_5 , на даний час він знаходиться у племінника позивачів ОСОБА_3 , останній не бажав надати відповідні документи, чим створював перешкоди в отримані ними спадщини. Відповідно, на даний момент у позивачів лише наявні копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 080093 та плану меж земельної ділянки кадастровий номер 0523081000:01:001:0116.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що згідно державного акту серії ВН№080093 виданого 01.03.2007 року вбачається, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки розміром 4,6301 га, яка розташована на території Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області (а.с.21).
Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ (а.с.22).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 став власником 2/3 часток земельної ділянки 4,6301 га, розташованої на території Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області (а.с.45). Крім того, даний факт підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.46) 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що власником 2/3 частини земельної ділянки площею 4,6301 га, кадастровий номер 0523081000:01:001:0116 є ОСОБА_3 , а власником 1/3 частки є покійна ОСОБА_4 (а.с.16-17).
Згідно постанов про відмову у вчинені нотаріальної дії №38/02-31 від 21.02.2020 року та №37/02-31 від 21.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.18, 20). 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не можливо визначити ні коло спадкоємців, ні обов`язкову частку в спадковому майні, а тому позовні вимоги є не обґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилося внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкуваннях» зазначено, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.
Згідно ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу України, ст.1 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки №92 від 10.01.2019 року, виданої виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області син померлої ОСОБА_5 являється спадкоємцем по заповіту, який посвідчений 12.07.2001 року за реєстровим номером №31 ОСОБА_6 , секретарем виконкому Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Спадкоємцями на обов`язкову спадщини являються син померлої ОСОБА_1 та донька померлої ОСОБА_2 .
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час смерті своєї матері ОСОБА_4 , а саме 21 жовтня 2018 року, досягли пенсійного віку та відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині.
Спадщину після смерті своєї матері вони прийняли, подавши заяви в установлені законом строки та в установленому порядку до приватного нотаріуса Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 став власником 2/3 часток земельної ділянки 4,6301 га, розташованої на території Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області (а.с.45).
В поясненнях до позовної заяви, поданих до суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 зазначив, що він не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині розміру частки спадкового майна, оскільки за ним зареєстровано право власності на 2/3 частки земельної ділянки 4,6301 га, розташованої на території Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, а тому визнання за позивачами обов`язкової частки спадкового майна в розмірі 2/3 буде перевищувати сумарний розмір часток на об`єкт нерухомого майна.
Однак проти визнання за позивачами права на спадщину за законом на належну їм обов`язкову частку спадкового майна в розмірі 1/6 ОСОБА_3 не заперечує.
Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що при складанні позовної заяви ними була допущена арифметична помилка, у зв`язку з чим вони просять визнати за ними право власності на обов`язкових 1/6 частки земельної ділянки. 
Приймаючи до уваги, що під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями на обов`язкову спадщини, оскільки на час смерті спадкодавця досягли пенсійного віку, у передбаченому законом порядку прийняли спадщину, подавши заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, оригінал державного акту на земельну ділянку у них відсутній, тому колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з визнанням права власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову частку у спадщині в розмірі 1/6 частки земельної ділянки.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п. 1, 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК  України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В. про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В. про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері – ОСОБА_4 , на обов`язкову 1/6 частку земельної ділянки площею 4,6301 га, кадастровий номер 0523081000:01:001:0116, яка розташована на території Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства.
Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері – ОСОБА_4 , на обов`язкову 1/6 частку земельної ділянки площею 4,6301 га, кадастровий номер 0523081000:01:001:0116, яка розташована на території Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства.
Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках грошові кошти у розмірі 2102,00 грн в рахунок відшкодування судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
В решті в задоволенні позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 19 травня 2021 року.

Суддя-доповідач:                  В.П. Рибчинський
Судді:                                         Л.О. Голота
                                                               Т.О. Денишенко