22-ц/804/874/21 
                                                                                266/2514/20 

    
П О С Т А Н О В А
Іменем України
  Єдиний унікальний номер 266/2514/20
    Номер провадження  22-ц/804/874/21
          07 квітня 2021 року                                                                                      місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого судді Лопатіної М.Ю.
                 суддів –Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.
                 за участю секретаря – Лазаренко Д.Т.,
         сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз»
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 січня 2021 року,  ухвалене у складі судді Федотової В.М.,-      

В С Т А Н О В И В:
Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог.
У травні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» (надалі: ПАТ «Маріупольгаз») про визнання дій неправомірними та стягнення витрат на придбання і встановлення лічильника газу. 
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проживає в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем природного газу, який надає йому  ПАТ «Маріупольгаз», на підставі укладеного між сторонами договору розподілу газу. 30 липня 2018 року між позивачем та відповідачем  був укладений договір підряду, згідно якого ПАТ «Маріупольгаз» зобов`язалось виконати роботи зі встановлення газового лічильника  в квартирі мешкання позивача. Відповідно до акту про монтаж засобу вимірювальної техніки від 13 серпня 2018 року представниками відповідача в квартирі позивача було встановлено лічильник роторний «G1,6» №0141182, який  опломбовано. ОСОБА_1 сплатив вартість лічильника та виконаних робіт з  його встановлення, яка  склала 1 977,60 грн, що підтверджується  накладною про виконані роботи та фіскальним чеком від 30 липня 2018 року.
З огляду на те, що ПАТ «Маріупольгаз» листом від 10 березня 2020 року відмовило позивачу у відшкодуванні понесених ним витрат, позивач просив  визнати дії відповідача щодо невиплати йому компенсації за придбання та встановлення лічильника обліку природного газу неправомірними та стягнути з відповідача на його користь витрати на придбання і встановлення лічильника у розмірі 1 977,60 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 січня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Маріупольгаз» про визнання дій неправомірними, стягнення витрат на придбання та встановлення лічильника газу відмовлено.
Відмовляючи в задоволені позову місцевий суд виходив з того, що позивач, у відповідності до вимог Закону  України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VІ  був забезпечений загальнобудинковим вузлом обліку природного газу у 2016 році. 20 січня 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» від 21 грудня 2017 року № 2260- VIII, яким були внесені зміни та доповнення до Закону № 3533-VІ, в тому числі щодо встановлення населенню індивідуальних лічильників газу. З огляду на те, що  даний закон не містить вказівки про надання йому (або окремим його статтям) зворотної сили, підстави для його застосування  до відносин, які склалися до 20 січня 2018 року, відсутні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.
Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував вимоги  ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яким передбачено, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Крім того, місцевий суд не узяв до уваги те, що Верховний Суд  у постанові від 21 лютого 2018 року СЮ8/1312/17 дійшов до висновку про обов`язок відповідача, як суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, за власний рахунок придбати та встановити газові лічильники в квартирах споживачів у строки, передбачені законом. Позивач вважає, що оскільки він сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі індивідуальних, а відповідач зобов`язаний надавати послуги,  які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»  забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року, місцевий суд зробив неправильний висновок про необґрунтованість позову.  Також позивач зазначив, що те, що Кабінетом Міністрів України не затверджено порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів – фізичних осіб (населення), не є підставою для відмови у позові.
Доводи і заперечення інших учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «Маріупольгаз», посилаючись на відповідність оскарженого судового рішення  вимогам законності та обґрунтованості, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Позивач та представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з`явились, надали заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі.
Мотивувальна частина.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржене рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
Позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1   та є споживачем природного газу, який надає йому  ПАТ «Маріупольгаз», на підставі укладеного між сторонами договору розподілу газу.
30 липня 2018 року між сторонами був укладений договір підряду, згідно якого ПАТ «Маріупольгаз» зобов`язалось виконати роботи зі встановлення газового лічильника  в квартирі позивача, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.109-110) 
Відповідно до акту про монтаж засобу вимірювальної техніки від 13 серпня 2018 року  лічильник роторний «G1,6» №0141182, було змонтовано в квартирі АДРЕСА_2 та опломбовано (а.с.12).
03 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про відшкодування коштів на придбання та встановлення лічильника обліку природного газу, на яку  ПАТ «Маріупольгаз»     листом від 10 березня 2020 року  повідомило про те, що   відсутній порядок компенсації витрат на придбання і встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу (а.с.11)
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права. 
        Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
          Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем (далі - ГРС) оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ)- суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
          ПАТ «Маріупольгаз» є оператором ГРМ.
  Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону України Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу  № 2260-VIII, який набрав чинності 20 січня 2018 року, передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством.
  Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.
Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців.
         Отже, за вимогами зазначеної норми закону витрати позивача, яких він зазнав у зв`язку з придбанням та встановленням газового лічильнику, мають бути компенсовані йому за рахунок коштів, які ним сплачуються за тарифом на розподіл природного газу, а не у спосіб, який обрав позивач, тобто не шляхом стягнення з відповідача на його користь вартості газового лічильника та робіт з його встановлення.
         Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом в постанові від 22 травня 2019 року у справі № 445/520/17( провадження № 61-1928св19) 

         Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1   про визнання дій ПАТ «Маріупольгаз»  неправомірними та  стягнення витрат на придбання та встановлення лічильника газу. 
        З огляду на це, безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що вартість газового лічильника має бути компенсована йому відповідачем шляхом стягнення з відповідача на його користь грошових коштів.
        При цьому позивач не позбавлений права звернутись до відповідача з вимогою компенсувати йому витрати, яких він зазнав у зв`язку з придбанням газового лічильнику, за рахунок коштів, які ним сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.
        Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції помилково вважав, що вимоги статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону № 2260-VIII, не застосовуються до правовідносин, які склались між сторонами, оскільки ОСОБА_1 використав своє право на самостійне забезпечення встановлення індивідуального приладу обліку природного газу після набрання  Законом  № 2260-VIII чинності.
        З таких обставин, є підстави для зміни рішення місцевого суду в частині мотивів відмови у позові ОСОБА_1 .
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
  З огляду на те, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки щодо підстав відмови у позові ОСОБА_1   оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині мотивів відмови у позові з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.   
          Керуючись ст. ст. 367, 374,376,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 січня 2021 року  змінити в частині мотивів відмови у позові з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Судді:

Повний текст постанови складено 07 квітня 2021 року.  

Суддя: