Справа № 465/4614/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О. 
Провадження № 22-ц/811/444/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
22-3/811/72/21
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 квітня 2021 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Франківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

       Короткий зміст позовних вимог.
       В серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання доньки  ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1  в розмірі ј частини усіх видів його заробітку і до досягнення донькою двадцять трьох років, за умови, що вона буде продовжувати навчання.
       В обґрунтування позову послався на те, що від подружнього життя в сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 . Після припинення подружніх відносин відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 16.08.2004 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів його заробітку (доходу), починаючи з 16.06.2004 року до повноліття дитини. Донька навчається в міжрегіональному центрі професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова ( 79054, м.Львів, вул. О.Кульчицької,2, код ЄДРПОУ 33195557), форма навчання денна, безоплатна основа. За період з 01 січня 2020 року по 01 липня 2020 року отримала 3351,11 грн. стипендії. Крім того в доньки діагностовано хронічне захворювання цукровий діабет, тип І (інсулінозалежний), потребує постійного медикаментозного лікування, відповідного дієтичного харчування. У зв`язку з чим донька потребує матеріальної допомоги, а добровільно відповідач зобов`язання щодо утримання дитини не виконує. Просить позов задовольнити.
       Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
       Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2020 року позов задоволено.
       Вирішено стягувати з ОСОБА_1 - 1977 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 - 1981 року народження, РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, на весь період її навчання, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 03.08.2020 р., і до досягнення донькою 23 років
       Вирішено стягувати з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн. в дохід держави.
       Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її доводи.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення, яким вирішив стягнути з нього аліменти починаючи з 03.08.2020 року і до досягнення донькою 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вийшов за межі позовних вимог та порушив діюче законодавство.
       Судом першої інстанції також проігноровано наявність в нього інвалідності, потреби в лікуванні та постійному проведенні реабілітаційних процедур. Також судом не враховано, що він є непрацездатною особою з інвалідністю, отримує пенсію, з якої йдуть відрахування, в тому числі на доньку, окрім цього в нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей та дружина.
       Із врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
       В квітні 2021 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Вважає рішення Франківського районного суду м.Львова законним, справедливим та постановленим на підставі норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги надуманими та такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Зазначає, що одна утримує доньку, оскільки ОСОБА_1 ще не погасив борги по сплаті аліментів на дитину до виконання їй 18 років, окрім того донька хворіє, має цукровий діабет тип.1, та для її лікування потрібні значні кошти, про що ОСОБА_1 відомо.
       Просить рішення Франківського районного суду м.Львова від 02.12.2020 року залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.
       Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01). 
       Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
       Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
       Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
       Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
       Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Фактичні обставини справи, встановлені судом.
       Судом встановлено, що під час шлюбних відносин у сторін народилася донька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4 , виданого 27.02.2020 року(а.с.4), яка проживає з матір`ю, ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку №1829 від 22.07.2020 року виданої ЛКП «Львівський ліхтар».
       Відповідач не надає матеріальної допомоги на навчання ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       З довідки від 31.08.2020 року №395 виданої Міжрегіональним центром професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно навчається у Міжрегіональному центрі професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова ІІІ рівень атестації, денна форма навчання, група №411-412 та термін навчання з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2020 року та можливе продовження її навчання на ІІІ ступені (підвищений кваліфікаційний розряд) до 31 травня 2021 року, що вбачається.
       Відповідно до довідки про доходи №384 від 27.08.2020 року виданої Міжрегіональним центром професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова доходи ОСОБА_3 за період з лютого 2020 року по липень 2020 року складають 3368,26 грн.
       Відповідно до витягів з медичної карти стаціонарного хворого № 5023/1522, №1384/449, №1996/648 та витягу-епікризу медичної карти №2507(а.с.13-16) виданих Західноукраїнським дитячим медичним центром педіатричне відділення ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 має цукровий діабет, тип І (інсулінозалежний), незадовільна компенсація хвороби, синдром хронічного браку інсуліну. Білково-енергетична недостатність І ст.
       Як вбачається із копії посвідчення № НОМЕР_5 від 09.12.2019 року(а.с.32), відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 група має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни.
       Із копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 30.12.2016 року(а.с.37) та копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 від 22.04.2005 року(а.с.39) вбачається, що відповідач є батьком ще двох дітей ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 – ІНФОРМАЦІЯ_5 
       Відповідач ОСОБА_1 є одружений з ОСОБА_6 та його дружина є вагітною, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_8 від 15.06.2016 року(а.с.38) та копії протоколу ультразвукового обстеження плоду в І триместрі вагітності(11-14 нед)(а.с.40).
       Позиція Апеляційного суду.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Суд першої інстанції вирішуючи спір врахував, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, оцінивши обставини справи у їх сукупності прийшов до висновку що позов є підставним і підлягає до задоволення, а тому з відповідача слід стягувати на користь  ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, на весь період її навчання, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 03.08.2020 р., і до досягнення донькою 23 років.
       Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
       Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.
       Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
        Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
       Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
       В абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року  "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
       Таким чином, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання, передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
       Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
       Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
       Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
       При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.
       Обставини за яких тягар утримання повнолітніх дітей у зв`язку з їх навчанням лежить виключно на одному із батьків є порушенням закону.
       У відповідності до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Колегія суддів виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності та у відповідності до вимог СК України, з врахуванням положень про прожитковий мінімум ЗУ «Про державний бюджет», приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з ОСОБА_1 слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог стягнувши з нього аліменти до досягнення донькою 23 років.
       Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
       Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не вийшов за межі позовних вимог, проте резолютивна частина рішення Франківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2020 року є незрозумілою, що призвело до неправильного тлумачення апелянтом.
       З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що резолютивну частину рішення Франківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2020 року слід доповнити, виклавши в такій редакції: стягувати з ОСОБА_1 - 1977 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 - 1981 року народження, РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, на весь період її навчання, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 03.08.2020 р., і до досягнення донькою 23 років. Припинити стягнення аліментів у разі припинення навчання ОСОБА_3 .        
Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
На підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору.
       Відповідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідчення серіє НОМЕР_9 (а.с. 32).
       Відповідно до вимог ст.. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 є особою, яка прирівняна до осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни.
       Відповідно до п.8 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
       За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні, тому колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 840,80 грн. в дохід держави.
       За таких обставин судові витрати у даній справі підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Окрім цього встановлено, що при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 1261 грн 20 коп. судового збору.
Оскільки ОСОБА_1 є звільненим від сплати судового збору на підставі .8 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», сплачений ним судовий збір пілягає поверненню.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити частково.
       Рішення Франківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2020 року доповнити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції: 
       Стягувати з ОСОБА_1 - 1977 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 - 1981 року народження, РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, на весь період її навчання, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 03.08.2020 р., і до досягнення донькою 23 років. 
       Припинити стягнення аліментів у разі припинення навчання ОСОБА_3 .     
       Рішення Франківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 840,80 грн. в дохід держави - скасувати.   
       Судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. віднести на рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       Повернути ОСОБА_1 (отримувач: ОСОБА_1 , номер рахунку НОМЕР_10 , банк: Львівьке обласне управління, МФО 325796, ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1261 грн 20 коп. сплачений на рахунок UA808999980313131206080013954, отримувач коштів: ГУК Львiв/Личаківський р-н/22030101, код за ЄДРПОУ: 38008294, МФО: 899998, квитанція №66311.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
       Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий Ванівський О.М.

       Судді                                                          Цяцяк Р.П.

                             Шеремета Н.О.