ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/798/21 Справа № 932/1816/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кіпчарський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 червня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Ходюша А.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454, 00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Ходюш А.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  просить постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року скасувати та винести нову постанову, якою провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
       Апелянт зазначає, що жоден зі свідків не зміг пояснити на який саме сигнал світлофору водій ОСОБА_1 проїхав перехрестя.
       Вказує на те, що суддя використав для обґрунтування вини ОСОБА_1 оціночне судження щодо можливого винуватця аварії.
       На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення водія ОСОБА_1 , який заперечував свою вину.
       Акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на письмові пояснення ОСОБА_1 в яких він зазначив, що під час складання протоколу він виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав усне клопотання працівнику поліції, однак поліцейським не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Позиція учасників апеляційного перегляду.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Ходюш А.М. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Адвокат Яненко Ю.Ю. діючий в інтересах потерпілого ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
       Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
       У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
       Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
       Згідно до п. 8.7.3. “е” ПДР червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. 
       Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
       Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
       Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме: схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників зіткнення та показами свідків.
       Суд апеляційної інстанції критично ставиться до твердження апелянта стосовно того, що працівники поліції не надали йому адвоката під час скоєння ДТП, оскільки працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення лише фіксують події та обставини ДТП.
       Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що після скоєння ДТП та складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 скористався наданим йому правом та відповідно до ст. 268 КУпАП та підписав договір №24/02 про надання правової допомоги.
       Твердження апелянта стосовно відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження його винуватості у скоєному ДТП апеляційний суд не приймає та бере до уваги схему місця ДТП, покази свідка ОСОБА_3 , який пояснив у суді першої інстанції, що він бачив, як по вул. Грушевського рухався потік машин, який зупинився на світлофорі, перед перехрестям з пр. Д. Яворницького. У вказаному потоці був автомобіль марки “БМВ”, потік машин одночасно розпочав рух, після цього фактично одразу відбулось зіткнення між автомобілями “БМВ” та “Рено Трафік”.
       Стосовно доводів апелянта з приводу оціночного судження суду першої інстанції з приводу обставин ДТП, апеляційний суд звертає увагу на те, що будь-які докази у справі, оцінцюється судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що судом першої інстанції було зроблено. 
       З огляду на вищевикладене, твердження апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.
       На переконання суду апеляційної інстанції саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно — наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП. 
       Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що він складений з дотриманням статтей 254-256 КУпАП та Інструкції від 06 листопада 2015 року № 1376.
       Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1   у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.  
       Отже винність  ОСОБА_1  в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.
       Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст 124 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.
       Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.
       При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
       За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
               
       Апеляційну скаргу адвоката Ходюша А.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року — залишити без змін.
       
       Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко