ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/8001/20 пров. № А/857/1530/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Матковської З.М., Улицького В.З.,
за участю секретаря судового засідання:          Мельничук Б.Б., 
представника апелянта:                              Кожухар І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020року у справі № 380/8001/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити дії, – 

ВСТАНОВИВ :
29.09.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області ( далі по тексу ГУ ПФУ у Львівській області)  в якому просив суд:
-визнати протиправною відмову розрахувати, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним проведенням перерахунку та несвоєчасною виплатою перерахованої раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, а саме з 01.01.2016р. - 08.09.2020р. (по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії);
-зобов`язати розрахувати, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним проведенням перерахунку та несвоєчасною виплатою перерахованої раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII у порядку, визначеному ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.10.1992р. №2262-XII, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-111 та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159, з 01.01.2016р. - 08.09.2020р. (по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2020р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягала в ухиленні від здійснення нарахування та виплати в вересні 2020 року ОСОБА_1 компенсації втрат частини доходів у зв`язку із несвоєчасною (08.09.2020р.) виплатою пенсії за вислугу років за період з 01.01.2016р.-17.02.2019р. включно, яка перерахована на підставі рішення суду №1340/3622/18 від 22.10.2018р., що набрало законної сили 18.02.2019р.
Крім того, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат частини доходів у зв`язку із несвоєчасною (08.09.2020р.) виплатою пенсії за вислугу років за період з 01.01.2016р. - 17.02.2019р. яка перерахована на підставі рішення суду №1340/3622/18 від 22.10.2018р., що набрало законної сили 18.02.2019р. В задоволенні решти вимог суд відмовив.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.
В судовому засіданні представник апелянта Кожухар І.І., підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.
Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській  області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду №1340/3622/18 від 22.10.2018р., яке 18.02.2019р. набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок з 01.01.2016р. та виплатити позивачу пенсію з урахуванням 90% розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення.
16.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив виконати вищевказане рішення суду із здійсненням нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів, не отриманих з його вини. 
В травні 2019 року пенсійний орган на виконання рішення суду у справі №1340/3622/18, що набрало законної сили 18.02.2019р. перерахував пенсію виходячи з 90% суми грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за період з січня 2016. - лютий 2019р. (до 17.02.2019р. включно, до дати набрання законної сили рішення суду №1340/3622/18), з якого видно:
1) підлягало виплаті щомісяця - 9270,41 грн.;
2) фактично виплачено щомісяця - 7210,32 грн.;
3) сума доплати за кожен повний місяць цього періоду складає - 2060,09 грн.;
4) сума доплати за період з 01.01.2016р. -17.02.2019р. становить - 77474,10грн. (а.с.22)
Як видно з матеріалів справи, сторони визнають, що доплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016р.-17.02.2019р. в розмірі – 77474,10 грн. виплачена позивачу – 09.09.2020р. (а.с.1,20-21)
На письмовий запит Бедрило А.Б. від 09.09.2020р. про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, пенсійний орган листом від 15.09.2020р. №2351/Б-20/07/Б-20/07.05-06 повідомив, що на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії з 01.06.2016р. в розмірі 90% суми грошового забезпечення. Виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016р.-17.02.2019р. в розмірі 77474,10 грн. в подальшому буде здійснюватися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018р №649, а доплату за період з 18.02.2019р. - 31.05.2019р. в розмірі 6989,59 грн. включено в основну відомість червня 2019 року. Враховуючи ту обставину, що затримки виплати пенсії не допускалось, а виплата заборгованості за судовим рішенням здійснюється однією сумою, відсутні підстави для нарахування втрати частини доходу.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані  Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ  (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).
ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що  підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Із наведеного видно, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
п.2 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі № 127/829/17, від 14 квітня 2021р. у справі № К/9901/17474/18.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої  інстанцій, що оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з протиправним нарахуванням пенсії  суб`єкта владних повноважень в особі Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, тобто, з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з 01.01.2016р. – 17.02.2019р.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 у справі № 380/8001/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 26.04.2021р.