ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 червня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/1062/14 (923/960/20)	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.
секретар судового засідання Мамчич Р.В.

За участю представників учасників справи:
від ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" -   адвокат Михайлова В.В.
від ПАТ "Укргазвидобуток" – адвокат Просенюк С.М.
від ТОВ "ОЛК-АЛЬФА" -   адвокат Сядро О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА"
на рішення Господарського суду Херсонської області від 17.03.2021
по справі №923/1062/14(923/960/20)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" 
до Публічне акціонерне  товариство  "Херсонський суднобудівний завод"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Укргазвидобуток"
про  визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ
У серпні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (далі – ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста"), в межах справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод" (далі – ПАТ "Херсонський суднобудівний завод"), звернулося до Господарського суду Херсонської області із позовом до боржника про визнання правочину недійсним. 
В обґрунтування заявлених вимог ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" зазначає, що під час розгляду господарськими судами справи щодо стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, не досліджувались обставини дійсності одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог. При цьому, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" не погоджується з тим, що правочин щодо припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних грошових вимог є дійсним, оскільки є підстави вважати, що такий правочин не відповідає вимогам законодавства.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.03.2021 у задоволенні позову відмовлено. 
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність оспорюваного правочину приписам чинного законодавства, та наявність підстав для визнання його недійсним.
Суд першої інстанції також зазначено, що позивачем не доведено порушення його права, за захистом якого було пред`явлено позов, оскільки ТОВ "ФК"Інвестохіллс Веста" не набуло право вимоги за кредитним договором від 17.12.2012, укладеним між АТ "Банк Форум" та ПАТ "Херсонський суднобудівний завод". 
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулися ТОВ "ФК"Інвестохіллс Веста" з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 17.03.2021 року у справі №923/1062/14(923/960/20) скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.
Щодо права позивача на оскарження спірного правочину, апелянт посилаючись на укладений між АТ "Банк Форум" та ТОВ "ФК" Веста", правонаступником якого є позивач, договір відступлення прав вимоги зазначає, що позивач є повним правонаступником прав, обов`язків та інтересів АТ "Банк Форум", в тому числі матеріальних і нематеріальних благ, що безпосередньо пов`язані з кредитним договором від 17.12.2012, укладеними банком з боржником, і витікають із суті кредитного договору.  
Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції з приводу того, що боржником фактично було здійснено дострокове погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок коштів, що зберігалися на депозитному рахунку боржника, оскільки з оскаржуваного правочину вбачається, що ПАТ «ХСЗ» просить припинити зобов`язання за кредитним договором від 17.12.2012, шляхом зарахування зустрічних вимог за Генеральним договором банківського вкладного (депозитного рахунку) та Договору банківського рахунку. Однак, кредитним договором встановлено кінцевий термін повного погашення кредиту до 10.01.2016. ПАТ «Банк Форум», у зв`язку із не виконанням ПАТ «ХСЗ» свої зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 11.07.2014 було направлено на адресу ПАТ «ХСЗ» вимогу про дострокове виконання зобов`язань. Отже, враховуючи умови кредитного договору та з урахуванням вимоги про дострокове виконання зобов`язання, строк виконання ПАТ «ХСЗ» зобов`язання щодо повного погашення кредиту настав 23.07.2014, тобто через 7 днів від дати відправлення кредитором відповідного письмового повідомлення. 
Щодо договорів банківського вкладу укладених між АТ "Банк Форум" та відповідачем, апелянт зазначає, що в матеріалах справи наявні повідомлення ПАТ «ХСЗ» про дострокове розірвання даних договорів та повернення вкладів із нарахованими процентами. Однак, як стверджує апелянт, ПАТ «Банк Форум» про вказані повідомлення вперше стало відомо в суді апеляційної інстанції під час розгляду справи №923/1116/14 про стягнення заборгованості з ПАТ «ХСЗ» за Кредитним договором. У ПАТ «Банк Форум» відсутні оригінали повідомлень ПАТ «ХСЗ» та заяви про припинення зобов`язання зарахуванням. З аналізу фотокопії вказаних повідомлень вбачається, що дані документи не містять відмітки ПАТ «Банк Форум» з вхідним номером, яка на документах банка проставляється у вигляді прямокутного штампа, на якому вказано найменування банка, номер відділення, назва дирекції, ідентифікаційний код, код СДРПОУ банка. Натомість на вказаних фотокопіях наявна кругла печатка банку та вхідні номери. Вказане, на думку апелянта, дає обґрунтовані підстави вважати, що повідомлення про дострокове розірвання договорів банківського вкладу та заява ПАТ «ХСЗ» про припинення зобов`язання зарахуванням не були подані банку 26.02.2014 року та 11.03.2014 року відповідно, а були створені вже після визнання банку неплатоспроможним, з метою уникнення обов`язку погашення заборгованості за кредитним договором.
Про вірогідність саме, того, що 26.02.2014 року ПАТ «ХСЗ» не зверталося до ПАТ «Банк Форум» з повідомлення про розірвання договорів та 11.03.2014 року з заявою про припинення зобов`язань зарахуванням, також, як вважає скаржник, свідчить лист ПАТ «ХСЗ» від 24.03.2014 яким ПАТ «ХСЗ» просить Банк закрити заборгованість по кредиту за рахунок грошових коштів на депозитному рахунку і розірвати Кредитний договір від 17.12.2012 року, у зв`язку з погашенням кредиту.
Відтак, апелянт вважає, що найвірогідніше ПАТ «ХСЗ» 26.02.2014 року не зверталося до ПАТ «Банк Форум» з повідомленням про дострокове повернення банківського вкладу, а тому з урахуванням умов депозитних договорів, строк виконання зобов`язання за вкладом у Банка станом на 11.03.2014 не настав. При цьому, матеріали справи також свідчать про наявність підстав вважати, що ПАТ «ХСЗ» 11.03.2014 не зверталося до ПАТ «Банк Форум» з заявою про припинення зобов`язання зарахуванням, а звернулося лише 25.03.2014 року в період дії тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Форум», що вказує на незаконність висновку суду першої інстанції, що вчинення правочину із зарахування відбулося до віднесення ПАТ «Банк Форум» до категорії неплатоспроможних.
Також посилаючись на Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій, затвердженого постановою Правління НБУ №516 від 03.12.2003 апелянт зазначає, що станом на 11.03.2014 року існувала пряма заборона на проведення розрахункових операцій з депозитного рахунку ПАТ «ХСЗ», тобто було заборонено перераховувати кошти з депозитного рахунку на кредитний рахунок, з чого вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено норми ст.629 ЦК України та п.3.1 Положення.
Посилаючись на п.4.2 Кредитного договору скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що положення про договірне списання коштів можуть бути застосовані виключно після настання строку на виконання зобов`язання за кредитним договором, а як було зазначено вище, строк виконання зобов`язання за кредитним договором станом на 11.03.2014 року не настав.
До того ж, як стверджує апелянт, загальна заборгованість Банку перед Відповідачем складається із різних валют, а саме євро та гривні, так само як й заборгованість Відповідача перед Банком, з чого вбачається, що для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно частину коштів в гривні конвертувати в евро, що не передбачено чинним законодавством, яке регулює зарахування зустрічних однорідних вимог.
Відтак, апелянт вважає, що судом першої інстанції було помилково застосовано положення Кредитного договору до правовідносин з зарахування зустрічних однорідних вимог, неправомірно не враховановисновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №914/3217/16, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №923/1062/14(923/960/20) за апеляційною скаргою ТОВ "ФК"Інвестохіллс Веста" на рішення Господарського суду Херсонської області від 17.03.2021 та призначено справу до розгляду на 26.05.2021.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від арбітражного керуючого Менчака В.В. на апеляційну скаргу в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень арбітражний керуючий щодо відсутності у позивача порушеного права чи охоронюваного законом інтересу зазначає, що правочин, що оспорюється боржником, припинив зобов`язання за кредитним договором від 17.12.2012, а тому  первісний кредитор взагалі не мав права вимоги за таким кредитним договором, а отже відповідно до статті 514 ЦК України не міг передати позивачеві жодних прав за цим договором, оскільки не мав їх в зв`язку з припиненням зобов`язання. Факт відсутності прав вимоги у первісного кредитора був неодноразово встановлений господарськими судами різних інстанції. Попередньому кредиторові (ПАТ «Банк Форум») неодноразово відмовляли в задоволенні його вимог і судами вказувалось на відсутність у відповідача зобов`язань за кредитним договором від 17.12.2012. Також зобов`язання за кредитним договором було визнано припиненим Господарським судом міста Києва по справі №910/3712/16 рішення від 11.04.2016. Таким чином, судами багаторазово було встановлено факт припинення і визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором, а отже суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні мав всі підстави дійти до висновку щодо відсутності у позивача самого права на подання позову по цій справі через відсутність порушеного права чи охоронюваного законом інтересу. Позивач же в своїй апеляційній скарзі не навів жодного аргументу який міг би поставити під сумнів вищенаведене та висновки суду в оскаржуваному рішенні, роблячи при цьому голослівні висновки про порушення судом першої інстанції статті 75 ГПК України.
З приводу твердження апелянта про те, що у сторін правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог не наступив строк виконання зобов`язань, арбітражний керуючий зазначає, що за умова кредитного договору строк користування кожною окремою вибіркою кредитних коштів не встановлюється, що допускається дострокове повернення коштів, що мінімальний строк користування однією вибіркою коштів встановлений в одну добу. Таким чином, сторони кредитного договору прямо зазначили, що строк виконання зобов`язань Відповідачем не встановлений, а встановлений лише останній граничний термін повернення коштів по кредитному договору.
Щодо посилання апелянта на Положенню про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій, затвердженого Постановою правління НБУ №516 від 03.12.2003 арбітражний керуючий зазначає, що Положення, на яке посилається банк, визначає, що отримавши звернення відповідача про дострокове повернення депозитного вкладу, ПАТ «Банк Форум» відповідно до абзацу 1 п. 3.1. Положення, на яке посилається Позивач, повинен був перерахувати кошти Відповідача з депозитного на поточний рахунок, а отримавши заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від Відповідача повинен був кошти з поточного рахунку перерахувати на інший (позичковий) рахунок. Однак, положення, що регламентує внутрішньобанківські правила обліку та руху коштів по рахунках, жодним чином не можуть впливати на взаємні цивільні права і обов`язки банку і його контрагентів, зокрема на способи виникнення і припинення цивільних прав і обов`язків. Стаття 602 ЦК України зазначає випадки коли зарахування не допускається, а норми на які посилається Позивач не відповідають статті 602 ЦК України.
З приводу твердження апелянта про те, що вимоги ПАТ «Банк Форум» і ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» були не однорідними, із посиланням на постанову Верховного суду України по справі №914/3217/16 від 30.10.2018, арбітражний керуючий зазначає, що позивач свідомо замовчує, що в рішенні на яке він посилається суд розглядав конкретні правовідносини в яких вимоги однієї сторони були визначені в євро і відповідно до договору могли виконуватись або в євро, або в гривні, а вимоги іншої сторони були номіновані в доларах і договором не передбачувалось можливість її виконання в іншій валюті. Тому суд дійшов до висновку про неоднорідність зустрічних вимог саме в тих правовідносинах, які розглядались в конкретній справі і подібна позиція не може беззастережно застосовуватись до інших правовідносин. Крім того, в оспорюваному правочині вимоги ПАТ «Банк Форум» та вимоги ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» були номіновані в євро, тобто в одній валюті, тому правова позиція по справі №914/3217/16 взагалі не може застосовуватись відносно оспорюваного правочину. Крім того, згідно умов кредитного договору допускалось виконання зобов`язань в різних валютах.
Арбітражний керуючий також заявляє про сплив строку позовної давності по вимогам щодо визнання недійсним правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог від 11.03.2014 та просить врахувати цю обставину при винесенні рішення.
До суду апеляційної інстанції також надійшов відзив на апеляційну скаргу від Приватного акціонерного товариства "Укргазвидобуток" (далі – ПАТ "Укргазвидобуток") в якому товариство просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень третя особа зазначає, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, неодноразово встановлено, що всі зобов`язання ПАТ «ХСЗ» перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором повністю виконані, в тому числі, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі ст.601 ЦК України. Судами неодноразово повністю досліджувались обставини проведених  зарахувань зустрічних однорідних вимог, встановлювалась правова природа таких зарахувань та в сукупності зі всіма доказами їх відповідність чинному законодавству. 
Стосовно доводів апелянта, що він є правонаступником ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором на підставі укладеного договору відступлення права вимоги між ТОВ «ФК Веста» та ПАТ «Банк Форум» та про те, що його права порушені у зв`язку із проведеним зарахуванням зустрічних однорідних вимог, то такі доводи, як вважає третя особа спростовуються фактичними обставинами справи, зокрема постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у даній справі, за якою суд апеляційної інстанції підтвердив відсутність прав та вимог за кредитним договором. Тобто, на дату укладення договору відступлення права вимоги всі зобов`язання ПАТ «ХСЗ» перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором були припинені, отже ПАТ «Банк Форум» не мав законних підстав передати апелянту права в зобов`язанні, яких це існує.
Аргументи апелянта з приводу того, що при проведенні зарахування зустрічних однорідних вимог не наступив строк виконання зобов`язань, на переконання третьої особи спростовуються судовими рішення, за якими була підтверджена правомірність такого зарахування, а також спростовується умовами правочинів, за якими відбулось зарахування та нівелюється положеннями ст.601 ЦК України.
Посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 30.10.2018 є, на думку третьої особи недоречними, оскільки обставини у цій справі не є тотожними обставинам справи, що наразі є предметом апеляційного оскарження.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі №923/1062/14 за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на рішення Господарського суду Херсонської області від 17.03.2021 було оголошено перерву до 16.06.2021.
Під час судового засідання від 16.06.2021 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою на наполягав на її задоволенні. 
Представники ТОВ "ОЛК-АЛЬФА" та ПАТ "Укргазвидобуток" надали пояснення відповідно до яких просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 17.12.2012 між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (Кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Херсонський суднобудівний завод" укладено Кредитний договір № 1-0041/12/38-KL (т.1, а.с.18-30), за умовами якого Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді відкритої невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 6880206,00 Євро для поповнення оборотних коштів, із строком повернення до 01.10.2013р. та сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 11,5% річних.
У пункті 1.5 кредитного договору сторони передбачили, що надання Кредиту/Вибірок буде здійснюватися виключно протягом Періоду доступності та в межах суми вільного (невикористаного) залишку Кредитного ліміту відповідно до умов цього Договору з наступним графіком зменшення Кредитного ліміту: 15.06.2016р. - 2293402,00 Євро; 31.08.2013р. - 2293402,00 Євро; 01.10.2013р. - 2293402,00 Євро, але в будь-якому випадку, заборгованість за Кредитом має бути повністю погашена не пізніше кінцевого терміну, встановленого згідно з п.1.4 цього Договору.
Згідно з п.2.3 договору, кредит надається шляхом перерахування банком коштів з відповідного внутрішньобанківського позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, в сумі та валюті, що буде зазначена в заявці на отримання вибірки.
Відповідно до п.2.4, днем (моментом) надання вибірки вважається день перерахування Кредитором коштів з відповідного внутрішньобанківського позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, в сумі та валюті відповідної вибірки.
Положеннями п. 3.1 передбачено, що за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти, що нараховуються на суму фактичної заборгованості Позичальника за кредитом за фактичний строк існування заборгованості за кредитом з періодичністю, визначеною в п.3.3 цього Договору. При розрахунку процентів враховується день надання Кредиту та не враховується день повного погашення заборгованості за Кредитом, використовується річна процентна ставка в розмірі, зазначеному в п.3.2 цього Договору, та приймається рік, що складається з умовно 360 днів у відповідному році - для вибірок в іноземній валюті.
Згідно з п.3.2, за користування Кредитом, наданим в Євро, Позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється на весь період дії цього Договору  в розмірі 11,5 %.
В Статті 4 Договору сторони дійшли згоди щодо умов розрахунків.
Так відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.2.2, 4.2.3, платежі, що здійснюються (забезпечуються) Позичальником в рахунок виконання своїх грошових зобов`язань за цим Договором, вважаються належно виконаними в момент зарахування коштів на відповідні рахунки Кредитора.
Сторони домовились, що з метою погашення вимог Кредитора за цим Договором Позичальник доручає Кредитору здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку в гривні в ПАТ "Банк Форум", в доларах США в ПАТ "Банк Форум", в євро в ПАТ "Банк Форум", а також з будь-яких інших рахунків (поточних, вкладних) Позичальника, що будуть відкриті у Кредитора.
У випадку, якщо валюта на відповідному рахунку, з якого Кредитором здійснюється договірне списання коштів, є відмінною від валюти виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором, Позичальник цим доручає Кредитору на вибір останнього списати кошти у відповідній валюті та від імені Позичальника здійснити купівлю/продаж/конвертацію відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку за курсом, який склався на дату здійснення такої купівлі/продажу/конвертації, та зарахувати кошти у відповідній іноземній валюті або гривні, отримані в результаті купівлі/продажу/конвертації іноземної валюти, на відповідний поточний рахунок Позичальника з наступним перерахуванням на відповідні рахунки для виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором; або від імені Кредитора та за рахунок списаних в порядку договірного списання коштів здійснити залік списаної суми коштів у відповідній іноземній валюті або гривні на свій вибір або за офіційним курсом Національного банку України (крос-курсом, тобто співвідношенням однієї іноземної валюти до іншої іноземної валюти, що визначається через офіційний курс гривні до цих іноземних валют, що встановлюється Національним банком України), встановленим на дату проведення такої операції, або за ринковим курсом (кром-курсом), що склався на міжбанківському валютному ринку України чи міжнародному валютному ринку на дату здійснення такого заліку, в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.
При цьому Сторони встановлюють, що порядок визначення курсу купівлі/продажу іноземної валюти з метою виконання вищезазначеного доручення Позичальника вважається таким, що узгоджений, та інформація, викладена в даному пункті Договору, є достатньою для купівлі/продажу іноземної валюти без необхідності додаткового отримання від Позичальника заяви про купівлю/продаж іноземної валюти.
У відповідності до п.п.5.2.2, 5.2.2.1 договору Позичальник зобов`язався забезпечувати своєчасне погашення заборгованості за Кредитом згідно з графіком, вказаним в п.1.5 цього Договору, та в повному обсязі погасити заборгованість за Кредитом не пізніше кінцевого терміну, зазначеного в п.1.4 цього Договору, здійснювати сплату процентів та комісій, а також можливої неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків, завданих, зокрема, внаслідок невиконання (неналежного виконання) Позичальником своїх обов`язків за цим Договором; не менш ніж за 2 робочих дні повідомити Кредитора, із зазначенням дати та суми, про намір здійснити дострокове погашення заборгованості за Кредитом.
За умовами п.п.7.2, 7.2.1 договору, при настанні випадку порушення зобов`язань Кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів та/або комісій, можливої неустойки (штрафу, пені), відшкодування збитків тощо протягом 7 робочих днів від дати відправлення Кредитором відповідного письмового повідомлення.
Згідно з п.10.8, цей договір набирає чинності з моменту його укладення Сторонами та діє до повного остаточного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Договір підписано уповноваженими представниками обох сторін без жодних зауважень, підписи скріплено печатками юридичних осіб.
В подальшому, сторонами укладались договори про внесення змін до Кредитного договору від 17.12.2012, а саме №1 від 06.03.2013, №2 від 04.04.2013, №3 від 15.05.2013, №4 від 17.05.2013, №5 від 09.08.2013, №6 від 29.08.2013, №7 від 30.09.2013, №8 від 23.10.2015, № 9 від 17.12.2013 (т.1 а.с.31-57).
Так, Договором про внесення змін №9 від 17.12.2013 до Кредитного договору, пункти 1.1, 1.4, 2.6 та 3.3 викладено в новій редакції, а саме, змінено вид кредитної лінії з відновлювальної на невідновлювальну, встановлено кінцевий термін повного погашення кредиту до 10.01.2016, продовжено строк користування вибірками, наданими в рамках кредитного договору до 10.01.2016.
Кредитор свої зобов`язання в частині надання кредиту виконав у відповідності з умовами укладеного між сторонами договору, що підтверджено копіями заявок Позичальника на видачу вибірок (т.1 а.с.58-65, 74-79), меморіальними ордерами (т.1 а.с.80-82), банківською випискою (т.1 а.с.83).
Разом з тим, позичальник ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" свої зобов`язання за договором виконував з порушенням його умов, у зв`язку з чим листом від 15.04.2014 №1186/32 банк звернувся до боржника із вимогою погашення простроченої заборгованості за нарахованими процентами, що станом на 11.04.2014 склала 19709,48 Євро (т.1 а.с.72-74).
В свою чергу, 07.12.2012 між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (Банк) та Публічним акціонерним товариством "Херсонський суднобудівний завод" (Клієнт) було укладено договір банківського рахунку №1-53800/243803 (т.2 а.с.20-30), за умовами якого банк, відповідно до чинного законодавства України, зобов`язався відкрити Клієнту поточний рахунок/-ки (далі - Рахунок) для здійснення розрахунково-касових операцій та зберігання коштів на ньому.
Дія цього договору поширюється на поточні рахунки, що відкриті банком клієнтові в національній/іноземній валютах/банківських металах та, у тому числі, на поточні рахунки за спеціальним режимом їх використання.
Також, 30.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (Банк) та Публічним акціонерним товариством "Херсонський суднобудівний завод" (Вкладник) було укладено Генеральний договір банківського вкладного (депозитного) рахунку № 25 (т.2 а.с.31-34), предметом якого є відкриття Банком Вкладнику вкладного (депозитного) рахунку розміщення на платній основі тимчасово вільних коштів/банківських металів.
За умовами п.3.1, на підставі цього Генерального договору та за умови надання Вкладником документів, передбачених чинним законодавством України, Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 (Євро) (Депозитний рахунок).
11.03.2014 ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" направило АТ "Банк Форум" заяву за вихідним №758/01-293 про припинення зобов`язання зарахуванням (т.2 а.с.35-36), яка отримана банком 11.03.2014 за вхідним № 1454, про що свідчить відмітка банку на самій заяві.
Як слідує з означеної заяви, згідно з кредитним договором №1-0041/12/38- KL від 17.12.2012 ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" станом на 11.03.2014 має заборгованість перед АТ "Банк Форум" в загальному розмірі 28414101,73 грн (2212695,40 Євро, що є еквівалентом 28394101,73 грн згідно курсу НБУ та 20000,00 грн).
Одночасно, ПАТ "Банк Форум" станом на 11.03.2014 має перед ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" заборгованість в розмірі 39205748,71 грн, за наступними договорами:
- згідно з Генеральним договором банківського вкладного (депозитного) рахунку №25 від 30.12.2013, укладеного між ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" та АТ "Банк Форум", заборгованість становить 1248600,29 Євро, що є еквівалентом 16022487,17 грн згідно курсу НБУ;
- згідно з договором банківського рахунку №1-53800/243803 від 07.12.2012, укладеного між ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" та АТ "Банк Форум", заборгованість становить 954890,55 Євро, що є еквівалентом 12253498,34 грн згідно з курсом НБУ та 10929763,20 грн (з урахуванням відступленого права вимоги в розмірі 33186422,71 грн згідно з договором про відступлення права вимоги (цесії) від 11.03.2014, укладеного між ПАТ "Укргазвидобуток" та ПАТ "Херсонський суднобудівний завод").
На підставі наведеного ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", з посиланням на приписи ст.601 ЦК України та ст.203 ГК України, заявив про припинення зобов`язання щодо  сплати боргу в сумі 28414101,73 грн по Кредитному договору  №1-0041/12/38- KL від 17.12.2012 внаслідок зарахування боргу в сумі 28414101,73 грн, а саме: по Генеральному договору банківського вкладного (депозитного) рахунку № 25 від 30.12.2013 в сумі 1248600,29 Євро, що є еквівалентом 16022487,17 грн згідно з курсом НБУ; по договору банківського рахунку № 1-53800/243803 від 07.12.2012 в сумі 950000,00 Євро, що є еквівалентом 12190741,05 грн згідно з курсом НБУ та 200873,51 грн.
Також в означеній заяві відповідач зауважив, що внаслідок вказаного зарахування та враховуючи договір про відступлення права вимоги (цесії) від 11.03.2014, у АТ "Банк Форум" перед ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" згідно з договором банківського рахунку №1-53800/243803 від 07.12.2012 залишається заборгованість в розмірі 4890,55 Євро та 10728889,69 грн.
26.03.2019 між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "ФК Веста", правонаступником якого є ТОВ "Інвестохіллс Веста", укладено договір про відступлення прав вимоги за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців, іпотекодавців, поручителів, зазначених у Додатку № 1, Додатку № 2, Додатку № 3, Додатку № 4 та Акті № 1 прийняття-передачі документації до цього Договору, у тому числі ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" є Новим кредитором щодо ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" за Кредитним договором № l-0041/12/38-KL від  17.12.2012 (т.1 а.с.120-129).
Звертаючись із позовом до суду першої інстанції ТОВ "Інвестохіллс Веста" зазначило, що спірний правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає вимогам чинного законодавства та має бути визнаний недійсним. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає наступне. 
Згідно зі ст. 179 ГК України, майново - господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами – юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. 
Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Відповідно до пункту 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки, в той час як зобов`язанням є різновид цивільного правовідношення, яке може виникати як із договору, так і на інших підставах передбачених цивільним законодавством.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст. 67 ГК України, підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Так, факт виконання АТ "Банк Форум" своїх зобов`язань та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи заявками, меморіальними ордерами, банківськими виписками та  не заперечується сторонами.
Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Статтею1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
Згідно з ч.3 ст. 203 ГК України, господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
З огляду на наведені законодавчі приписи, спірна заява ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" від 11.03.2014 №758/01-293 про припинення зобов`язання зарахуванням, яка надіслана АТ "Банк Форум", за своєю правовою природою є одностороннім правочином, який спрямовано на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін.
Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.
Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України): бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);  бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Згідно з  ст.204 ЦК України  правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У відповідності до ст.215 ЦК України  підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою  статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Таким чином, судова колегія відзначає, що загальні підстави недійсності правочинів встановлені  ст. 215 ЦК України  застосовуються в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п`ятої  статті 203 ЦК України  і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.
Проте, розглядаючи спір про визнання правочину недійсним, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, позивач в обґрунтування невідповідності спірного правочину законодавчим приписам зазначив, зокрема, що зобов`язання сторін за договорами підлягають виконанню у різних валютах, а тому такі вимоги не можна вважати однорідними. При цьому, позивач послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16.
Однак, у наведеній позивачем справі, яка переглядалася судом касаційної інстанції, було встановлено, що позивач і відповідач мають зустрічні вимоги, які виникли на підставі договорів кредитної лінії (за якими позивач є кредитором, а відповідач - боржником), а також за договором банківського вкладу (депозиту) (згідно з яким відповідач є кредитором щодо частини прав вимог до позивача, а позивач - боржником), загальним розміром 63783943,78 євро та 575750,84 доларів США відповідно.
Умовами договорів кредитної лінії сторони дійшли згоди про те, що погашення кредиту здійснюється саме в наданій валюті (євро) або в національній валюті за курсом НБУ станом на момент погашення. Тобто умовами виконання зобов`язань з повернення кредиту за цими договорами не передбачено отримання банком відповідних платежів у доларах США.
Натомість, договором банківського вкладу (депозиту) у доларах США сторони погодили, що внесення депозитного вкладу та нарахування банком процентів за фактичний період перебування відповідних коштів на рахунку здійснюється саме в доларах США. Звідси й повернення (виплата) вкладу вкладнику за цим договором має здійснюватися банком у доларах США.
Отже, оскільки у цій справі зобов`язання сторін за договорами кредитної лінії та договором банківського вкладу (депозиту) підлягають виконанню у різних валютах - євро та доларах США відповідно, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що такі вимоги не можна вважати однорідними з огляду на те, що євро та долар США (хоч і є грошовими коштами) є різними валютами, які згідно з умовами вказаних договорів не є рівнозначними.
Проте, за умовами Кредитного договору № 1-0041/12/38-KL Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді відкритої невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 6880206,00 Євро.
В Статті 4 Договору сторони дійшли згоди щодо умов розрахунків та узгодили, що з метою погашення вимог Кредитора за цим Договором Позичальник доручає Кредитору здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку в гривні в ПАТ "Банк Форум", в доларах США в ПАТ "Банк Форум", в євро в ПАТ "Банк Форум", а також з будь-яких інших рахунків (поточних, вкладних) Позичальника, що будуть відкриті у Кредитора.
У випадку, якщо валюта  на відповідному рахунку, з якого Кредитором здійснюється договірне списання коштів, є відмінною від валюти виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором, Позичальник цим доручає Кредитору на вибір останнього списати кошти у відповідній валюті та від імені Позичальника здійснити купівлю/продаж/конвертацію відповідної іноземної  валюти на міжбанківському валютному ринку за курсом, який склався на дату здійснення такої купівлі/продажу/конвертації, та зарахувати кошти у відповідній іноземній валюті або гривні, отримані в результаті купівлі/продажу/конвертації іноземної валюти, на відповідний поточний рахунок Позичальника з наступним перерахуванням на відповідні рахунки для виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором; або від імені Кредитора та за рахунок списаних в порядку договірного списання коштів здійснити залік списаної суми коштів у відповідній іноземній валюті або гривні на свій вибір або за офіційним курсом Національного банку України (крос-курсом, тобто співвідношенням однієї іноземної валюти до іншої іноземної валюти, що визначається через офіційний курс гривні до цих іноземних валют, що встановлюється Національним банком України), встановленим на дату проведення такої операції, або за ринковим курсом (крос-курсом), що склався на міжбанківському валютному ринку України чи міжнародному валютному ринку на дату здійснення такого заліку, в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.
Також, 06.03.2013 сторони уклали договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 1-0041/12/38-KL за умовами якого, кредитна лінія є мультивалютною та кредитні кошти можуть надаватися в Євро та доларах США; максимальний кредитний ліміт збільшено до 8430206 Євро, у тому числі в розрізі валют: 6 880206 Євро та 2000000 доларів США; встановлено новий графік зменшення кредитного ліміту; уточнено порядок надання та погашення кредиту; встановлено процентну ставку за користування кредитом в доларах США на рівні 12,0 % річних.
За умовами укладеного між сторонами Договору банківського рахунку № 1-53800/243803 від 07.12.2012, його дія поширюється на поточні рахунки, що відкриті Банком Клієнтові в національній/іноземних валютах/банківських металах та, у тому числі на поточні рахунки за спеціальним режимом їх використання (п.1.2).
Відповідно до п.3.1 Генерального договору банківського вкладного (депозитного рахунку) № 25 від 30.12.2013, Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок в Євро.
У відповідності до листа АТ "Банк Форум" від 15.04.2014 № 1186/32 (т.1 а.с.72) з вимогою про сплату простроченої заборгованості, сам кредитор повідомляв боржника про можливість погашення кредиту та процентів в валюті платежу євро та гривня, зазначаючи для цих цілей відповідні рахунки. 
Згідно з спірною заявою про припинення зобов`язання зарахуванням, зарахування відбулось за заборгованістю, вираженою у валюті - євро, та частково в гривні, що, як зазначено вище, допускалось самим банком.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що обставини, які встановлені судом касаційної інстанції по справі №914/3217/16, на яку посилається позивач, не є тотожними обставинам справи, що наразі переглядається судом апеляційної інстанції. 
Відтак, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для врахування під час апеляційного перегляду справи висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 по справі №914/3217/16.
Стосовно посилання ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на те, що право вимоги за Договором банківського рахунку від 07.12.2012 № 1-53800/243803 у ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" виникло, в тому числі, на підставі укладеного Договору відступлення (цесії) від 11.03.2014, що укладений між ПАТ "ХСЗ" та ПАТ "Укргазвидобуток", колегія суддів зазначає таке. 
Так, 11.03.2014 між ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" (Цедент) та ПАТ "Укргазвидобуток" (Цесіонарій) укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) (т.2 а.с.171-173), за умовами якого Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, за договором банківського рахунку № 1-53800/243803 від 07.12.2012р., укладеного між Цедентом та Публічним акціонерним товариством "Банк Форум".
За умовами п.2, за цим Договором Цесіонарій набуває право розпоряджатися грошовими коштами в розмірі 33186422,71 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому Цеденту АТ "Банк Форум" на підставі Договору банківського рахунку № 1-53800/243803 від 07.12.2012.
В Додатку № 1 до договору сторони визначили порядок компенсації відступленого права вимоги.
Таким чином, за цим Договором цесії право вимоги до АТ "Банк Форум" набув саме ПАТ "Укргазвидобуток" на частину заборгованості банку перед ПАТ "ХСЗ", а не останній.
З приводу тверджень про те, що самим боржником визнано недійсність договору цесії від 11.03.2014 при поданні заяви з кредиторськими вимогами до неплатоспроможного банку, судова колегія зазначає таке.
Наявними матеріалами справи підтверджується, що 15.07.2014 ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" звернувся до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ "Банк Форум" із заявою про визнання кредитором за відповідними договорами.
Слід відзначити, що про наявність залишку заборгованості за договором банківського рахунку відповідач повідомляв банк і в заяві від 11.03.2014 про припинення зобов`язання зарахуванням.
Відтак, даною заявою від 15.07.2014 підтверджується саме факт звернення відповідача до банку із вимогою про визнання його кредитором, а не факт визнання останнім недійсності договору цесії. 
Судова колегія не приймає до уваги твердження позивача з приводу завдання зарахуванням зустрічних однорідних вимог збитків Національному Банку України, оскільки як свідчать наявні матеріали справи НБУ не зверталося до суду за захистом своїх прав та інтересів, а також не уповноважувало на таких захист позивача. 
Щодо тверджень позивача про неможливість проведення зарахування зустрічних однорідних вимог під час проблем з ліквідністю ПАТ "Банк Форум", судова колегія зазначає таке.
Так, у відповідності до постанови  Правління Національного банку України від 13 березня 2014 року № 135 ПАТ "Банк Форум" було віднесено до категорії неплатоспроможних.
14 березня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 14 про початок виведення ПАТ "Банк Форум"  з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14 березня 2014 року.
Тимчасова адміністрація в даному банку була запроваджена строком на три місяці з 14 березня по 13 червня 2014 року.
13.06.2014 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум".
16.06.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 49 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Форум" з 16.06.2014р.
Отже, вчинення спірного правочину відбулось 11.03.2014, тобто, до віднесення АТ "Банк Форум" до категорії неплатоспроможних, введення тимчасової адміністрації та початку його ліквідації.
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта з приводу того, що повідомлення про дострокове розірвання договорів банківського вкладу (депозиту) «строковий» від 30.12.2013 №25/1 та від 08.01.2014 за №25/2 за заява ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" про припинення зобов`язань зарахуванням від 11.03.2014 не були подані банку 26.02.2014 та 11.03.2014, а були створені вже після визнання банку неплатоспроможним, оскільки вони є лише припущеннями позивача, які не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, які наявні у матеріалах справи. 
З приводу доводів позивача щодо порушення вчиненням спірного правочину пункту 3.1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій, затвердженого Постановою правління НБУ №516 від 03.12.2003 року (в редакції, чинній на момент укладення спірного правочину), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 2 Преамбули наведеного Положення, цим   Положенням   регулюється  загальний  порядок  залучення банками  України  та  філіями  іноземних банків в Україні грошових коштів   (як  у  національній,  так  і  в  іноземній  валюті)  або 
банківських  металів  від юридичних і фізичних осіб на їх поточні, вкладні  (депозитні)  рахунки  та  розміщення ощадних (депозитних) сертифікатів.
          Згідно з ст.1 Закону України "Про банки і банківську діяльність", розрахункові банківські операції це рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженням клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи. 
За приписами ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття встановлено Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного банку України № 2 від 12.11.2003 року.
Згідно з п. 1.8. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах ( в редакції станом на час виникнення спірних відносин), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, а за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та у
Приписами пункту 9.6. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах визначено, що кошти на вкладний (депозитний) рахунок суб`єкта господарювання перераховуються з його поточного рахунку і після настання обставин їх повернення, визначених договором банківського вкладу, повертаються на поточний рахунок суб`єкта господарювання, крім випадків, передбачених законодавством України. Банки можуть перераховувати грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок суб`єкта господарювання з його іншого вкладного (депозитного) рахунку, відкритого в цьому банку, лише в разі зміни банком порядку бухгалтерського обліку рахунку суб`єкта господарювання, пов`язаної із запровадженням банком процедури зміни рахунків клієнтів не за їх ініціативою у випадках і в порядку, визначених нормативно-правовими актами Національного банку; зміною умов договору банківського вкладу.
За вкладним (депозитним) рахунком суб`єкта господарювання забороняється: проведення розрахункових операцій, крім операцій, пов`язаних із реалізацією майнових прав на суму коштів, що зберігаються на вкладному (депозитному) рахунку, відповідно до договору застави коштів; видача коштів готівкою.
У відповідності до п.9.8 Інструкції, за   договором  банківського  вкладу  банк  зобов`язаний видати вклад на першу вимогу вкладника - суб`єкта  господарювання, крім вкладів,   внесених   юридичною   особою  на  інших  умовах повернення, що встановлені договором банківського вкладу. 
Аналогічні положення щодо правового регулювання використання вкладного (депозитного) рахунку передбачено Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженим Постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 року.
Пунктами 4.1, 4.3 Генерального договору банківського вкладного (депозитного) рахунку № 25 від 30.12.2013 визначено, що на підставі відповідного Договору депозиту вкладник здійснює переказ грошових коштів/банківських металів на депозитний рахунок у безготівковій формі із свого поточного рахунку, який зазначено в розділі "Адреси, Реквізити, підписи Сторін" відповідного Договору депозиту протягом 3 банківських днів з дня підписання кожного Договору депозиту. 
Повернення вкладу або його частини з Депозитного рахунку здійснюється Банком самостійно шляхом переказу в безготівковій формі на поточний рахунок Вкладника, який зазначено в розділі "Адреси, Реквізити, підписи Сторін" відповідного Договору депозиту за умови наявності файлу-відповіді до відкриття Депозитного рахунку з відміткою про взяття цього рахунку на облік органом державної податкової служби.   
Згідно з п.6.4.2 Генерального договору банківського вкладного (депозитного) рахунку № 25 від 30.12.2013р., при умові, що майнові права по відповідному Договору депозиту не знаходяться у заставі та (або) не обтяжені зобов`язаннями, які виникають в силу закону, вимагати одноразового дострокового повернення частини вкладу протягом строку дії Договору, або дострокового повернення всього вкладу, на умовах, визначених у відповідних Договорах депозиту.
Одеським апеляційним господарським судом у постанові від 04.12.2014 у справі №923/1116/14 за позовом ПАТ "Банк Форум" до ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" про стягнення грошових коштів, було зазначено, що на підставі Генерального договору банківського вкладного (депозитного) рахунку № 25 від 30.12.2013, укладеного між Суднобудівним заводом та Банком,     сторонами були укладені Договори банківського вкладу (депозиту) "строковий" від 30.12.2013р. № 25/1 та від 08.01.2014 № 25/2, відповідно до п.1 яких Суднобудівний завод розміщує на депозитному рахунку тимчасово вільні грошові кошти.
Пунктом 7 Договору банківського вкладу передбачено, що у разі дострокового повернення вкладу або його частини за ініціативою відповідача, відповідач письмово повідомляє про свої наміри за 7 робочих днів до дати отримання вкладу або його частини, зазначених у листі. При достроковому розірвані договору або повернені частини вкладу нараховані проценти перераховуються за штрафною процентною ставкою в розмірі 0,01% річних.
Станом на 11.03.2014 заборгованість Банку перед Суднобудівним заводом становить 1248600,29 Євро, що є еквівалентом 16022487,17 грн. згідно курсу НБУ на вказану дату.
26 лютого 2014 року відповідач, на підставі п. 7 вищезазначених договорів, листами № 758/01-243 та № 758/01-247 повідомив Банк про дострокове розірвання цих договорів та просив повернути весь вклад із нарахованими процентами протягом семи робочих днів з моменту отримання даного повідомлення.
Крім цього, згідно з договором банківського рахунку № 1-53800/243803 від 07.12.2012р., укладеного між Суднобудівним заводом та Банком, позивач відкрив відповідачу поточний рахунок для здійснення розрахунково-касових операцій та зберігання коштів на ньому.
11.03.2014 року відповідач повідомив Банк про припинення зобов`язань по кредитному договору у розмірі 28414101,73 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог: згідно з Генеральним Договором банківського вкладного (депозитного) рахунку № 25 від 30.12.2013р. у розмірі 16022487,17 грн.; згідно Договору банківського рахунку № 1-53800/243803 від 07.12.2012 у розмірі 21183261,54 грн.".
Системний аналіз наведених норм законодавства та умов Генерального депозитного договору дає підстав дійти висновку про те, що ні приписи ст. 1058 Цивільного кодексу України, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, ні умови укладеного Генерального депозитного договору не містять заборони вкладнику (клієнту) отримати свій вклад шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
Слід відзначити, що у даному випадку власник коштів ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", розміщених на вкладному (депозитному) рахунку в АТ "Банк Форум", розпорядився ними у спосіб, дозволений законом, а саме, зарахувавши зустрічні однорідні вимоги на підставі заяви про припинення зобов`язань зарахуванням від 11.03.2014 № 758/01-2936.
З приводу тверджень позивача щодо неможливості здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог з тих підстав, що строк виконання зобов`язань за кредитним договором № 1-0041/12/38-KL не настав, колегія суддів зазначає таке.
          Так, Одеським апеляційним господарським судом у постанові від 04.12.2014 по справі №923/1116/14 встановлено, що ПАТ "Банк Форум" має зобов`язання по Договорам, а саме згідно з Генеральним договором банківського вкладного (депозитного рахунку) № 25 від 30.12.2013, згідно Договору банківського рахунку № 1-53800/243803 від 07.12.2012 станом на 11.03.2014. Факт повідомлення про дострокове розірвання договорів банківських вкладів від 26.02.2014 та заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог вказує на повне дострокове погашення ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" перед ПАТ "Банк Форум" 11.03.2014 заборгованості по поверненню кредитних коштів та заборгованості за нарахованими процентами, по кредитному договору.
          Відтак, у даному випадку відбулось дострокове погашення заборгованості, можливість якого передбачена умовами укладеного між сторонами кредитного договору.
Статтею 55 Конституції України встановлено право кожного на захист своїх прав і свобод у судовому порядку.
Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Згідно із ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
У відповідності до приписів ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з ст. 5 ГПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередньо мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 910/16039/16).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Зі змісту наведених норм вбачається, що право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені, або невизнані, або оспорюються.
Отже, навіть у разі обґрунтованого і підставного позову, але у разі, коли жодне право особи, яке звернулася із позовом непорушене і неоспорюється, то правових підстав для задоволення такого позову немає.
Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково (Правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.02.2020 у справі №910/16236/18).
За вимогами ч.ч.1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 1 ст. 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
За положеннями ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Таким чином, нормами Господарського процесуального кодексу встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.
Виходячи із змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.06.2019 у справі №904/3169/18, від 28.01.2020 у справі №916/495/19, у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 3-670гс15). 
В свою чергу, охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, який зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам (Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №1-10/2004).
Так за твердженням позивача, він є новим кредитором щодо боржника за кредитним договором № l-0041/12/38-KL від 17.12.2012 на підставі договору №0002/19/7 про відступлення прав вимоги від 27.03.2019 укладеного з ПАТ "Банк Форум".
Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 р. у справі №917/154/15.
Так, зі змісту ухвали Господарського суду Херсонської області від 12.08.2019 у справі №923/1062/14 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Веста» звернулося до суду першої інстанції з заявою про заміну кредитора ПАТ «Банк «ФОРУМ» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Веста», посилаючись на те, що ПАТ «Банк «ФОРУМ» відступив йому право вимоги відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 27.03.2019 № 0002/19/7 за кредитним договором №1-00141/12/38-KL від 17.12.2012.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.08.2019 у справі №   923/1062/14 в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Веста» про заміну кредитора у справі - ПАТ «Банк «ФОРУМ» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Веста» - відмовлено.
Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №923/1062/14, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.08.2019 у справі №     923/1062/14 залишено без змін.
При цьому, у названій постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що до місцевого господарського суду з письмовою заявою з вимогами до боржника, зокрема, звернулось ПАТ «Банк ФОРУМ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з грошовими вимогами в сумі 2 336 911,17 Євро, що за курсом НБУ станом на 27.08.2014 становило 42 135 487,56 грн та 20 300,56 грн, які ґрунтувалися у тому числі на кредитному договорі № 1-0041/12/38-КL укладеному   17 грудня 2012 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та боржником.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22.12.2014  визнано вимоги кредиторів до ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» та затверджено реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого, зокрема, вимоги ПАТ «БАНК ФОРУМ» внести до реєстру окремо як вимоги, забезпечені заставою - 840  000 грн.    
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 ухвалу Господарського суду Херсонської області від 22.12.2014 змінено включено грошові вимоги ПАТ «Банк Форум» в сумі 150 грн. до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, включено грошові вимоги ПАТ «Банк Форум» в сумі 15 590,06 грн. до шостої черги реєстру вимог кредиторів (штрафи, пені), внесено до реєстру окремо як вимоги, забезпечені заставою, грошові вимоги ПАТ «Банк Форум» в сумі 440 361,64 грн.
Місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, відхилили грошові вимоги ПАТ «Банк Форум», які ґрунтувались на договорі від 17.12.2012 № 1-0041/12/38-KL: 2 203 544,57 Євро - заборгованість за кредитними коштами; 112 717,42 Євро - заборгованість за процентами; 20 649,18 Євро - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів та процентів; 20 000 грн - заборгованість зі сплати комісії за управління кредитом, оскільки, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 по справі № 923/1116/14, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.03.2015,  встановлено факт відсутності у ПАТ «Херсонський судноремонтний завод» заборгованості за кредитним договором від 17.12.2012 № 1-0041/12/38KL  на підставі листа боржника від 11.03.2014 № 758/01-293 про припинення зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором в сумі 28 414 101,73 грн, внаслідок зарахування боргу в сумі 28 414 101,73 грн, який виник на підставі Генерального договору від 30.12.2013 №25 та договору банківського рахунку від 07.12.2012 №1-53800/243803. Нарахування подальших платежів за кредитним договором після 11.03.2014 є безпідставним.
При цьому суд апеляційної інстанції не погодився з відхиленням судом першої інстанції грошових вимог банку в сумі 150 грн., оскільки ця сума представляє собою заборгованість по сплаті комісії за виконання банком операції по рахунку клієнта, обов`язок боржника сплачувати яку передбачений відповідним договором.
Крім того, змінюючи ухвалу суду першої інстанції, якою, зокрема, визнані і внесені до реєстру окремо, як вимоги забезпечені заставою, грошові вимоги ПАТ «Банку Форум» в сумі 840 000 грн., апеляційний господарський суд вказав, що місцевим господарським судом не звернуто уваги на ту обставину, що грошові  вимоги банку за кредитним договором від 26.02.2014 № 2-0006/14-KL  складали лише 455 951,70 грн., в т. ч. пеня в сумі 15 590,06 грн., яка відповідно до  статті 25 Закону  підлягає включенню до шостої черги.
Отже, як відзначеного судом апеляційної інстанції у постанові від 27.11.2019 у справі №923/1062/14, суди апеляційної та касаційної інстанцій при розгляді справи №923/1116/14 встановили факт повного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Таким чином, заборгованість боржника перед банком за Кредитним договором від 17.12.2012 № 1-0041/12/38-КL відсутня.
Судом апеляційної інстанції у постанові від 27.11.2019 у справі №923/1062/14 також встановлено, що на момент укладення договору № 0002/19/7 про відступлення права вимоги - 27.03.2019, не існувало права вимоги ПАТ «Банк «Форум» до ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» за кредитним договором №1-00141/12/38-KL від 17.12.2012, оскільки, як зазначалось вище, вимоги ПАТ «Банк «ФОРУМ» до ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» за кредитним договором №1-00141/12/38-KL від 17.12.2012 були відхилені судом. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Веста» при зверненні до господарського суду Херсонської області з заявою про заміну кредитора ПАТ «Банк «Форум» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Веста» не надано доказів, що останній є правонаступником кредитора у даній справі - ПАТ «Банк «Форум».
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц та у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №914/2567/17, від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100), від 04.06.2020 у справі №910/1755/19.
В постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. 
Також колегією суддів враховується правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №905/635/18, відповідно до якої у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора.
Тобто, не може бути предметом відступлення права вимоги та вимога, яка не виникла та/або не існувала на момент переходу права.
Отже, враховуючи обставини, встановлені у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №923/1062/14,  колегія суддів вважає, що на момент укладення договору № 0002/19/7 про відступлення права вимоги від 27.03.2019, не існувало права вимоги ПАТ "Банк Форум" до ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" за Кредитним договором №1-00141/12/38-KL від 17.12.2012, оскільки заборгованість за означеним договором була погашена боржником шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що звертаючись із даним позовом до суду ТОВ "ФК"Інвестохіллс Веста" не було доведено порушення його права, за захистом якого було пред`явлено позов, оскільки товариство не набуло та могло набути право вимоги за кредитним договором №1-00141/12/38-KL від 17.12.2012, укладеним між АТ "Банк Форум" та ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", оскільки такого права не існувало станом на час укладення договору про відступлення права вимоги. 
Судова колегія відзначає, що ТОВ "ФК"Інвестохіллс Веста" звертаючись із даним позовом до суду не зазначило, із посиланням на відповідні докази, та з урахуванням встановлення судами обставин щодо відсутності права вимоги за кредитним договором №1-00141/12/38-KL від 17.12.2012, яким чином оспорюваний правочин щодо припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних грошових вимог порушує його права та інтереси. 
Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. 
Слід також відзначити, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, ліквідатор ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" заявляв про пропуск позивачем позовної давності. 
Колегія суддів з цього приводу зазначає таке.
Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Приписами ст.257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу (ст.260 ЦК України).
У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Так, оспорюваний позивачем правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог був вчинений 11.03.2014.
Заява ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" від 11.03.2014 № 758/01-293 про припинення зобов`язання зарахуванням була отримана АТ "Банк Форум" 11.03.2014, про що свідчать відмітка останнього на першому аркуші заяви (т.2, а.с. 9). Отже, про наявність правочину АТ "Банк Форум" був обізнаний з моменту його вчинення, а саме з 11.03.2014.
Відтак, визначений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності сплив 11.03.2017.
Із позовом про визнання правочину недійсним позивач звернувся до суду першої інстанції у вересні 2020, тобто із пропуском строку позовної давності. 
При цьому, колегія суддів відзначає, що за приписами ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При суброгації деліктне зобов`язання не припиняється, змінюється лише одна і сторін такого зобов`язання - кредитор (правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17).
Отже, у даному випадку зміна сторони за кредитним договором №1-00141/12/38-KL від 17.12.2012 не призвела до зміни порядку обчислення строків позовної давності.
Статтею 263 ЦК України наведені підстави зупинення перебігу позовної давності, зокрема в ч. 1 вказаної статті зазначено, що перебіг позовної давності зупиняється у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 264 ЦК позовна давність переривається, зокрема, у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Втім, позивачем не наведено, із посиланням на відповідні докази, обставин, які б обґрунтовано свідчили про зупинення або переривання строків позовної давності. 
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду. 
Колегія суддів, зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави.
З урахуванням того, що заявлені позовні вимоги визнані судом необґрунтованими, колегія суддів відмовляє у їх задоволенню саме з цієї підстави, а не з підстави пропуску позивачем строку позовної давності. 
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Херсонської області від 17.03.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 17.03.2021 у справі №923/1062/14(923/960/20) залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Лавриненко Л.В.  

Суддя                                                                                   Мишкіна М.А.