Дата документу 02.06.2021 Справа № 323/345/21

Запорізький Апеляційний суд 

 
ЄУН 323/345/21	Головуючий у 1-й інстанції Смакович М.В.	
Пр. № 22-ц/807/1826/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2021 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна спільно нажитого за час фактичних шлюбних відносин

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом (а.в.м.с. 1-2), в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на відповідача.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_3 (а.в.м.с. 22).
12 лютого 2021 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову (а.в.м.с. 27-44), в якій остання просила в поряду забезпечення позову накласти арешт на належний на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у період з 2013 року по жовтень 2020 року вона разом з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрацію шлюбу. У 2016 році ними за спільні кошти був придбаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В січні 2021 року відповідач повідомив їй, що збирається продати даний житловий будинок. Продаж відповідачем даного будинку, який є предметом у даній справі, може, у разі прийняття рішення на її користь, істотно ускладнити чи унеможливити виконання даного рішення суду і поновлення її прав на житло, так як іншого у неї не має.
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2021 року (а.в.м.с. 46) заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій справі задоволено.
Накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до моменту розгляду справи по суті. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с. 72-75) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та прийняти постанову, якою залишити заяву про забезпечення позову без задоволення.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.в.м.с. 96).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 07 квітня 2021 року (а.в.м.с. 97), справу призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с. 98), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів Запорізького апеляційного суду.
Позивач ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Ухвалою апеляційного суду (а.в.м.с. 120) розгляд цієї справи було призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника відповідача (а.в.м.с. 110-119). 
У судове засідання 02 червня 2021 року належним чином повідомлена апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 103) позивач ОСОБА_2 не з`явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_2 і на підставі ст. ст. 371, 372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останньої за присутністю в режимі відео конференції відповідача ОСОБА_1 та представника останнього - адвоката Коноваленка О.Ю. (а.в.м.с. 116-118). 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову у цій справі у вищезазначений спосіб, керувався ст.ст.149-153, 157 ЦПК України та виходив із такого.
Відповідно ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст.ст. 156, 158 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до позовної заяви та додатків до неї, предметом спору між позивачем та відповідачем є житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та який, на думку позивача, є спільно нажитим ними майном за час фактичних шлюбних відносин та їй на праві власності належить Ѕ частина даного будинку.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що припущення позивача про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди її правам та інтересам є обґрунтованими та вважав, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 до моменту розгляду справи по суті, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача та може призвести до ускладнення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
При вищевикладених обставинах, судом першої інстанції було правильно встановлено, що існує загроза відчуження відповідачем ОСОБА_1 вищезазначеного житлового будинку у будь-який час, та, відповідно, існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову позивача ОСОБА_2 у цій справі; тому, накладення арешту в порядку забезпечення позову позивача ОСОБА_2 судом першої інстанції у цій справі на вказаний житловий будинок, який є предметом спору у цій справі, право власності на який зареєстровано на час вирішення процесуального питання за відповідачем  ОСОБА_1  (а.в.м.с. 9-12), лише на час розгляду цієї справи судом, є необхідним та співмірним із вищезазначеними позовними вимогами позивача ОСОБА_2 у цій справі, не може порушувати і не порушує прав відповідача ОСОБА_1 .
Належні, допустимі докази протилежного у виділених матеріалах цієї справи відсутні.
Апеляційним судом встановлено, що відсутні порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права, які б могли бути підставою для скасування апеляційним судом правильної по суті ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову позивача у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Не можуть бути доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України у цій справі для перевірки апеляційним судом законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції від 15 лютого 2021 року додані апелянтом до його апеляційної скарги у цій справі: - довідка з Пенсійного фонду України про нараховану заробітну плату від 31 березня 2021 року (а.в.м.с. 78) та - відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків від 31.03.2021 року (а.в.м.с. 79-83); тобто датовані вже датами після постановлення вказаної ухвали судом першої інстанції у цій справі.
Оскільки, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах матеріалів справи та доказів, які досліджував та міг досліджувати суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання станом на 15 лютого 2021 року. 
Решта доказів відповідача щодо розірвання шлюбу та його місця реєстрації, фактичного проживання, додані до його апеляційної скарги та хоча й датовані датою до постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали у цій справі, а саме:- роздруківка з сайту порталу Судової влади (а.в.м.с. 85);- роздруківка рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області №219/5874/2014-ц з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень (а.в.м.с. 86); - копія довідок з Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації (а.в.м.с. 88-93); - копія довідки з Нестерянської сільської ради (а.в.м.с. 94), на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі з метою повного та все бічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача у цій справі.
Проте, останніми не спростовуються правильні висновки суду першої інстанції у цій справі про необхідність забезпечення позову позивача у вищезазначений спосіб на час розгляду цієї справи судом. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.
Крім того, встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (а.в.м.с. 71).
Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 03.06.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.