П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/13652/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.                                                      Дата і місце ухвалення: 05.02.2021р., м. Одеса  .    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

        розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив суд:
- визнати протиправними дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відмови ОСОБА_1 , листом №7746 від 18 серпня 2020 року, у наданні довідок про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні його пенсії за станом на 31 грудня 2017 року, та станом на 01 лютого 2020 року із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, в редакції від 30 серпня 2017 року.
- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні його пенсії за станом на 31 грудня 2017 року, та станом на 01 лютого 2020 року із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, в редакції від 30 серпня 2017 року, для проведення перерахунку пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію згідно Закону України №2262-ХІІ. Вказує, що в 2018 року його пенсія перерахована та виплачується з врахуванням таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років. Зазначає, що 05 березня 2019 року набрало чинності рішення по справі №826/3858/18, у зв`язку з чим звернувся до відповідача щодо видачі нової довідки про розмір його грошового забезпечення та надання її до ГУ ПФУ в Одеській області для перерахунку його пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, однак відповідач відмовив йому, посилаючись на відсутність підстав для складання та направлення нової довідки. Вважає такі дії відповідача протиправними.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дій Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відмови ОСОБА_1 листом №7746 від 18 серпня 2020 року, у наданні довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні пенсії позивача за станом на 31 грудня 2017 року.
Зобов`язано Одеський обласний територіальний центру комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні пенсії позивача станом на 31 грудня 2017 року (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням,   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти по справі нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково послався на пункт 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ (далі Закон №1774-VІІІ), оскільки на думку апелянта, військовослужбовці Збройних Сил України, в сенсі положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не є працівниками та не отримують заробітної плати, відповідно на них не може розповсюджуватись дія пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» №1774-VІІІ в частині заборони застосування розміру мінімальної заробітної плати, або її частини, для розрахунку розмірів посадового окладу та інших виплат. Апелянт вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції не було враховано правові висновки рішень Конституційного Суду України, якими встановлено відокремленість військовослужбовців Збройних Сил України від інших категорій громадян України в питаннях соціального і правового захисту.
Також, апелянт звертає увагу, що зміни, внесені пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704, в редакції від 30 серпня 2017 року, визнані протиправними та скасовані постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18, а отже пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 підлягає обов`язковому виконанню саме в редакції від 30 серпня 2017 року. Крім того, посилаючись на висновки Верховного Суду у межах справи №160/8324/19, апелянт вказує, що суд першої інстанції, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача надати позивачу довідку про розмір грошового забезпечення, оскільки на думку апелянта, відповідач зобов`язаний видавати довідки про розмір грошового забезпечення на вимогу не тільки відповідних державних органів, а і військових пенсіонерів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
20.07.2020 року позивач звернувся до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою (а.с.10-11), в якій, з посиланням на рішення судів по справі №826/3858/18, постанову Верховного Суду по справі №160/8324/19, просив видати йому:
- довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні його пенсії станом на 31.12.2017 року;
- довідку про розмір грошового забезпечення позивача із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням станом на 01.02.2020 року, розрахованого відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 в редакції від 30.08.2017 року.
Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом від 18.08.2020 року № 7746 надав відповідь (а.с.12), в якій зазначив, що після 05.03.2019 року та по теперішній час списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку з прізвищем позивача від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не находило та вказав, що у Одеського ОТЦК та СП відсутні підстави для складання та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповідної довідки.
Вважаючи дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відмови позивачу листом № 7746 від 18 серпня 2020 року у наданні довідок про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні його пенсії за станом на 31 грудня 2017 року, та станом на 01 лютого 2020 року із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, в редакції від 30 серпня 2017 року протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, тобто в частині відмови у задоволенні позову, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для такої відмови, при  цьому виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Частиною 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Згідно п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за №45 (Порядок №45, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Вимогами п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 за №103 (далі Постанова №103, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, яка набрала чинності 01.01.2018 (далі - Постанова №704), встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Постановою №103 (набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: «установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Таким чином, з 24 лютого 2018 року змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
При цьому, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови, а саме вони передбачали розрахункову величину, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року № 870 затверджені Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (далі - Правила № 870), які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормо-проектувальної техніки.
За змістом п. 20 вказаних Правил у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.
Положеннями п. 2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5, також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.
Зазначені норми права підтверджують, що примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер, не може містити норм права і не визначає із яку саме розрахункову величину слід використовувати при обчисленні окладів.
Відтак, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 у відповідність до змін, що внесені в п. 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103.
Отже, з 29.01.2020 року - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 п. 6 Постанови № 103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первинній редакції.
Однак, колегія суддів наголошує, що згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року.
Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, що на військовослужбовців Збройних Сил України та відповідно пенсіонерів з числа військовослужбовців норми пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ не розповсюджуються, оскільки застосування як розрахункової величини розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, розповсюджується зокрема на інші виплати, якими є пенсії військовослужбовців. При цьому, Законом № 1774-VІІІ вносились зміни у тому числі до Закону №2011-ХІІ, Закону № 2262-ХІІ, які регулюють статус військовослужбовців, гарантії їх захисту та порядок здійснення їх пенсійного забезпечення.
У цьому контексті колегія суддів, також, вважає за необхідне зазначити, що пунктом 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ встановлено обмеження для використання мінімальної заробітної плати після набрання чинності цим Законом як розрахункової величини для усіх категорій громадян, в іншому випадку такі обмеження мали б дискримінаційний характер. При цьому суд наголошує, що ані Законом №2011-ХІІ, ані Законом № 2262-ХІІ не було встановлено державну гарантію для військовослужбовців у вигляді застосування як розрахункової величини саме мінімальної заробітної плати, чим спростовуються доводи апелянта в частині відокремленості військовослужбовців Збройних Сил України від інших категорій громадян України в питаннях соціального і правового захисту.
Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Судом апеляційної інстанції також враховуються висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 року у справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких: « 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». За змістом пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року. Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 06.12.2016 №1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.
Крім того, колегія суддів вважає помилковими посилання на висновки Верховного Суду у межах справи №160/8324/19, оскільки у межах вказаної справи жодних висновків щодо зобов`язання відповідного органу комплектування та соціальної підтримки надсилати довідку про розмір грошового забезпечення не тільки відповідному органу Пенсійного фонду України, а і пенсіонеру, Верховним Судом зроблено не було. Крім того, доводи апелянта у вказаній частині ґрунтуються на нормативному врегулюванні відносин щодо перерахунку пенсії військовослужбовця вже після видання відповідної довідки у відповідному органі Пенсійного фонду України.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, досліджено наявні докази, надано їм належну оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права,. 
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.                                               
                                                        Повний текст судового рішення виготовлений 15 квітня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук