Справа № 308/2560/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гончарова В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/382/21, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Гончарова В.В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24. 03. 2021.  
Цією постановою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу  в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №746698 від 22. 02. 2021  та постанови судді від 24. 03. 2021 вбачається, що  ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов`язків щодо належного виховання та догляду за своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у тому, що останній 22. 02. 2021 близько 18 год. 05 хв., залишився перебувати у громадському місці без нагляду батька в АДРЕСА_2 . Вказаними діями щодо неналежного виховання та нагляду за сином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
На вказану постанову судді, захисник - адвокат Гончаров В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду від 24. 03. 2021 скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає про те, що зазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП немає. Зазначає, що 22. 02. 2021, ОСОБА_1 разом із сином гуляв містом, на пішохідному мості він втратив сина з поля зору, оскільки той на велосипеді поїхав в бік площі Петефі, не помітивши сина, одразу зателефонував до поліції, де йому повідомили, що син знаходиться на площі Театральній разом з працівниками поліції. Таким чином, жодних доказів про те, що ОСОБА_1 свідомо залишив дитину без нагляду в 

-2-

матеріалах справи немає, оскільки він одразу розпочав пошуки дитини та зателефонував до поліції, при цьому вся пошукова операція тривала не більше 15 хв., тому поведінка ОСОБА_1 не може бути розцінена як ухилення від виконання батьківського обов`язку щодо виховання сина. Окрім того, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді від 24. 03. 2021, оскільки такий ним пропущено з поважних причин, так як присутнім під час розгляду справи ОСОБА_1 не був, копію оскаржуваного судового рішення отримав лише 17. 05. 2021. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гончарова В.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають до задоволення з таких підстав.
Із оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи, при цьому копію постанови про адміністративне правопорушення отримав тільки 17. 05. 2021, що стверджується особистим підписом ОСОБА_1 в матеріалах справи про видачу копії судового рішення від 24. 03. 2021. 
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили своєчасно подати захиснику апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Однак вищезазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані не були, зокрема суддя не з`ясував суть вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, належним чином не дослідив і не перевірив наявні докази, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про існування події та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 184 КУпАП.

-3-

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №746698 від 22. 02. 2021 , ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки щодо належного догляду за своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у тому, що останній 22. 02. 2021 близько 18 год. 05 хв., залишив дитину без нагляду в м. Ужгороді на пл. Театральній, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; 6. забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.
Проте ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконував свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено, в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків. Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції повинен був вказати, які саме обов`язки не були виконані останнім. 
З аналізу змісту ч. 1 ст. 184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
При цьому, суд першої інстанції не мав достатньо доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, визначив його винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.
-4-

Крім того, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що малолітній ОСОБА_3 виховується батьком в хорошій сім`ї, батько приділяє йому належну увагу вихованню, приділяє достатньо часу розвитку та організації дозвілля дитини.
Згідно наданих в суді апеляційної інстанції письмових доказів, востаннє в травні місяці ОСОБА_1 разом з сином перебували на відпочинку в Туреччині. 
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він хоч і виховує дитину самостійно, оскільки його дружина знаходиться за межами України, однак систематично проводить з ним час, забезпечує всі необхідні умови для життя, виховання та всебічного розвитку дитини.
Із зазначеного слідує, що ОСОБА_1 належним чином виконує свої обов`язки щодо виховання свого сина, цікавиться рівнем розвитку дитини, підтримує з ним зв`язок. При цьому жодних даних, які б свідчили саме про ухилення або невиконання ОСОБА_1 , як батьком, обов`язків по вихованню дитини, матеріали справи не містять.
Таким чином, приймаючи рішення в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддя місцевого суду, всупереч вимогам ст. ст. 8, 245, 251, 252, 280, КУпАП, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянув справу без об`єктивного з`ясування фактичних обставин, не врахував положень закону про те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, а тому дійшов хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. 
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні  Європейського суду з прав людини  від 20. 09. 2016 у справі «Карелін протии Росії», відповідно до якого у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист і свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.
Таким чином, висновок суду не ґрунтується на зібраних матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а сама постанова щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є незаконною й невмотивованою.
Апеляційний суд приходить до висновку, що наведені обставини події, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження вказаними доказами у справі.
Таким чином постанова судді підлягає до скасування, а провадження по справі - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
За наведених обставин, апеляційна скарга захисника Гончарова В.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню. 
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків.

-5-

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

клопотання захисника - адвоката Гончарова В.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24. 03. 2021. 
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Гончарова В.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24. 03. 2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: