Номер провадження: 33/813/502/21
Номер справи місцевого суду: 947/372/21 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я.к., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси Іванчука В.М. від 25.02.2021 року,
                                установив        
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 рокуОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до постанови суду, 13.12.2020 року о 08:41 год., в м. Одеса по вул. Сибірська, біля будинку № 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «CHERY QQ», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох понятих у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується із оскарженою постановою суду, вважає її незаконною та прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права, та порушенням норм процесуального права а також такою, яка не відповідає фактичним обставинам справи. Апелянт вказує, що у зазначений у протоколі день та час він перебував у лікарні, що може підтвердити свідок. Цього ж дня о 9 год. 46 хв. його зупинили працівники поліції та запитали чи вживав він алкоголь, на що він відповів що вживав, але напередодні. Після цього працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, оскільки у нього були відсутні ознаки сп`яніння. Після чого в 11 год. 01 хв. він відвідав медичний заклад та пройшов лабораторне медичне обстеження на стан сп`яніння, за результатами якого слідів алкоголю та психотропних речовин в організмі не виявлено. Також апелянт стверджує, що наявний у матеріалах справи відеозапис події не можна вважати належним та допустимим доказом, адже він зроблений із технічного запису, який був несправний, про що свідчить невідповідність часового проміжку на відеозаписах. Крім того звертає увагу, що чинною редакцією ст.130 КУпАП не передбачено відповідальності за відмову водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння. Отже, на думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу, що зміст протоколу не відповідає обставинам справи та наявними у матеріалах доказами, не належним чином дослідив докази, що призвело до формулювання неправильних висновків.
На підставі вищевикладеного просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 рокута закрити провадження у справі.
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду вкотре не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
Представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Враховуючи належне повідомлення  ОСОБА_1 та його представника за довіреністю про день та час розгляду справи, з урахуванням того, що на минулому судовому засіданні представник Білик В.С. заявив про небажання ОСОБА_1 приймати участь у апеляційному розгляді його скарги, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника за довіреністю.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Доводи про невинуватість  ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.        
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069563 від 13.12.2020 року,  ОСОБА_1 13.12.2020 року о 08:41 год., в м. Одеса по вул. Сибірська, біля будинку № 2, керував автомобілем марки «CHERY QQ», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох понятих у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» України.
Факт відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4).
Крім того, доказом провини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є оглянутий під час підготовки до апеляційного розгляду відеозапис з місця події, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 на вимоги співробітників поліції відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу так і у медичному закладі, при цьому працівниками поліції йому було роз`яснено як порядок проходження такого огляду, так і наслідки відмови від його проходження, Крім того, з зазначеного відео вбачається, що пояснюючи працівникам поліції підстави відмови від проходження огляду на стан сп`яніння,  ОСОБА_1 наголошує на тому, що він вживав алкогольні напої, а тому відсутній сенс проходити такий огляд. 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що у нього у нього були відсутні ознаки сп`яніння з таких підстав. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що  ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ст.130 КУпАП передбачає притягнення водія до адміністративної відповідальності як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що спростовує доводи апеляційної скарги що чинною редакцією ст.130 КУпАП не передбачено відповідальності за відмову водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Отже, відповідно до положень ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008 року), судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).
Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Враховуючи те, що у водія  ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного о сп`яніння, зазначені у п.1.3 Інструкції (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), водій повинен був на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у найближчому закладі охорони здоров`я.
Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що  ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, який показав що на момент огляду сп`яніння не виявлено, адже це не має правового значення для справи, оскільки  ОСОБА_1 не інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння. 
Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що наявний у матеріалах справи відеозапис події не можна вважати належним та допустимим доказом, адже він зроблений із технічного запису, який був несправний, про що свідчить невідповідність часового проміжку на відеозаписах, оскільки  ОСОБА_1 не спростовує факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на місці або в умовах медичного закладу, що було встановлене в передбаченому законом порядку. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість  ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловила в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 року, якою ОСОБА_1   притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                Ю.І.Кравець