ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4557/21 Справа № 213/2177/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 року                                                                 м.Кривий Ріг
справа № 213/2177/19
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1  та її представника ОСОБА_2 , на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року, яке ухвалено суддею Князєвою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -
ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 30.07.2009 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у Заяві. 
Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.
Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 30.04.2019 року, утворилась заборгованість у розмірі 324425,18 грн., яка складається із 6983,44 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 314141,74 грн. -  заборгованості по процентам за користування кредитом, 3300 грн. - заборгованості за пенею та комісією.
Посилаючись на вище викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 127604,09 грн., яка складається 6983,44 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 120620,65 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30.07.2009 року по 28.02.2018 року, та судові витрати у розмірі 1921 грн. 
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредиту в сумі 127604 грн. 09 коп., яка складається з 6983 грн. 44 коп. - заборгованості за тілом кредиту; 120620 грн. 65 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 
В апеляційній скарзі відповідач та її представник просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відповідач по справі належним чином не була повідомлена про розгляд справи, тому не могла надати свої заперечення проти заявлених позивачем позовних вимог та заявити відповідне клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.
Відповідач зауважує на тому, що позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання нею кредитних коштів, оскільки кредитний ліміт за кредитною карткою в день підписання відповідачем Анкети-Заяви було встановлено у розмірі 0 грн., позивачем не надано доказів погодження між сторонами умов договору, не надано первинних документів бухгалтерського обліку, а саме виписки з особового рахунку клієнта, які б підтверджували виконання клієнтом грошових операцій.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначеного судом першої інстанції розміру стягнутої з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30.07.2009 року по 28.02.2018 року, з наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6983 грн. 44 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 120620 грн. 65 коп., розмір яких погоджено Заявою, Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом, однак не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості по процентам за користування кредитом, з огляду на наступне. 
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 30.07.2009 року відповідач звернулась до позивача Заявою, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 7000 грн. на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка, за розрахунком позивача, станом на 30.04.2019 року, становить 127604,09 грн. та складається із 6983,44 грн. заборгованості за тілом кредиту та 120620,65 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30.07.2009 року по 28.02.2018 року.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Заяви ОСОБА_1 від 30.07.2009 року, останній була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом у розмірі 0 грн. на платіжну картку.
29 серпня 2009 року кредитний ліміт було збільшено до 700 грн., 06 листопада 2010 року кредитний ліміт збільшено до 800 грн., 24 грудня 2010 року кредитний ліміт збільшено до 900 грн., 22 січня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 1000 грн., 22 лютого 2011 року кредитний ліміт збільшено до 1200 грн., 19 березня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 1400 грн., 23 квітня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 1600 грн., 27 травня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 1800 грн., 30 травня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 2600 грн., 22 лютого 2013 року кредитний ліміт збільшено до 6500 грн., 28 лютого 2013 року кредитний ліміт збільшено до 7000 грн. (а.с.36).
За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.
Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.
Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.
Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.
Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що надані АТ КБ «ПриватБанк», по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до наданого позивачем розрахунку, з 30.07.2009 року по 30.04.2019 року користувалась кредитними коштами, наданими їй ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 30.04.2019 року, відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6983,44 грн. (а.с.6-10) 
На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6983,44 грн., розмір якої підтверджений належними та допустимими доказами по справі та не спростований відповідачем. 
Наведеним вище спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача та її представника про те, що позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання нею кредитних коштів, оскільки кредитний ліміт за кредитною карткою в день підписання відповідачем Анкети-Заяви було встановлено у розмірі 0 грн., так як з виписки з особового рахунку відповідача, яка є регістром аналітичного обліку та вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, вбачається, що відповідач по справі активно користувалась кредитними коштами та так само активно здійснювала погашення кредитної заборгованості.
При цьому колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30.07.2009 року по 28.02.2018 року, з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України,кредитний договір укладається у письмовій формі.  Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України,  публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).  Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634  цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договору приєднання розроблені ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.  У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.
Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.
Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 30.07.2009 року було підписано Заяву, відповідно до якої остання своїм підписом засвідчила, що отримала кредит з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування ним за базовою ставкою 30 % в рік, які нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році, та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості (а.с.11-зворот) та Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.12). 
Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання по сплаті кредиту належним чином, то вона повинна нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов`язання та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. 
Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.
Відповідач ОСОБА_1 , підписала Заяву б/н від 30 липня 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», та Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів за порушення виконання зобов`язань.
Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, має бути розрахована із застосуванням процентної ставки у розмірі 30 % на рік, та відповідно до наданого позивачем суду апеляційної інстанції уточненого розрахунку із застосуванням процентної ставки 30 % на рік, який перевірено колегією суддів та колегія суддів вважає його вірним і погоджується з ним, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом за період з 30 липня 2009 року по 30 квітня 2019 року становить 3473 грн. 
При цьому колегія суддів не бере до уваги розрахунок позивача щодо розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, наданий до позовної заяви (а.с.6-10), оскільки вказаний розрахунок заборгованості по процентам проведений позивачем з порушенням умов кредитування за підвищеною процентною ставкою. 
При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача та її представника про те, що позивачем не надано доказів погодження між сторонами умов договору, оскільки як вбачається із Заяви б/н від 30 липня 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», підписаної відповідачем (а.с.11-зворот) та Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.12), сторонами було погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів за порушення виконання зобов`язань. 
Не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що відповідач по справі належним чином не була повідомлена про розгляд справи, тому не могла надати свої заперечення проти заявлених позивачем позовних вимог та заявити відповідне клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно ст. 190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Відповідно до вимог ч.ч.7,8 ст.178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягала розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ухвали суду від 30 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом Комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Копія зазначеної ухвали суду разом з позовною заявою направлено відповідачу 01 жовтня 2019 року. Встановлено відповідачу семиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали суду для пред`явлення відзиву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.55,59).
У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що  суд першої інстанції відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про розгляд справи за наявними у справі матеріалами справи.  
При цьому колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом в межах строків, визначених ст. 257 ЦК України, оскільки Заява, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку не містить застереження того, що кредитна картка видана відповідачу на один рік, отже кінцевим терміном повернення кредитних коштів є строк, що відповідає строку дії картки. Як вбачається із довідки позивача відповідачу по справі 30.07.2009 року було видано картку з № НОМЕР_1 зі строком дії до травня 2013 року та 22.02.2013 року видано картку з № НОМЕР_2 зі строком дії до листопада 2016 року, тобто, строк позовної давності, виходячи із терміну дії кредитної картки, спливає 31 листопада 2019 року, в той час як з позовом до суду позивач звернувся 06 червня 2019 року.
При цьому не сплив строк позовної давності і до позовних вимог позивача про стягнення відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30.07.2009 року по 28.02.2018 року, оскільки перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач протягом строку з 30 липня 2009 року по 10 серпня 2016 року, активно користувалась кредитними коштами та так само активно здійснювала погашення кредитної заборгованості та в рахунок погашення кредитної заборгованості кошти зараховувались на погашення процентів за користування кредитом, проти чого відповідач не заперечувала, оскільки не зверталась до Банку з вимогою не зараховувати кошти в рахунок погашення процентів, що свідчить про переривання строку позовної давності та про те, що з вимогою про стягнення відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30.07.2009 року по 28.02.2018 року позивач звернувся в межах строків позовної давності.
На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає змінити в частині розміру стягнутої з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30.07.2009 року по 28.02.2018 року із зменшенням цього розміру з 120620 грн. 65 коп. - до 3473 грн. У зв`язку з цим рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судового збору, зменшивши цей розмір з 1921 грн. до 157 грн. 42 коп. та зміні в частині загального розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, зменшивши його з 129 525 грн. 09 коп. до 10 613 грн. 86 коп.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір стягнутого з відповідача на користь позивача судового збору з 1921 грн. до 157,42 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог позивача.
В іншій частині рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2645 грн. 37 коп., пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року змінити в частині розміру стягнутої з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30.07.2009 року по 28.02.2018 року, зменшивши цей розмір з 120620 грн. 65 коп. - до 3473 (три тисячі чотириста сімдесят три) грн.
Рішення суду змінити в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судового збору, зменшивши цей розмір з 1921 грн. до 157 (сто п`ятдесят сім) грн. 42 коп.
Рішення суду змінити в частині загального розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості, зменшивши його з 129 525 грн. 09 коп. до 10 613 (десять тисяч шістсот тринадцять) грн. 86 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2645 (дві тисячі шістсот сорок п`ять) грн. 37 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий:
Судді: