Справа № 461/5353/20                                Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/67/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       08 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.,
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Жукровської Х.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року в складі судді Радченка В.Є. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
встановив:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до АТ «Ідея Банк», з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Вимоги обґрунтовувала тим, що їй стало відомо про те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис №732 від 21.04.2020 про звернення стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , однак вважає, що такий вчинено з порушення норм ЗУ «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». 
Зокрема, приватний нотаріус не перевірив безспірність заборгованості та не встановив, який строк минув з дня виникнення права вимоги. На час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості. 
Також, із сторони АТ «Ідея Банк» не направлялося їй жодних листів з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, у зв`язку з чим позивачка була позбавлена можливості отримати інформацію про наявність заборгованості та оспорити вимоги АТ «Ідея Банк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.
Крім цього, нотаріус Остапенко Є.М. не з`ясував, чи не пропущено АТ «Ідея Банк» строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Нотаріус не отримав від позивача чи відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначених у написі, є безспірними. Крім цього, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. 
Просила позов задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 21.04.2020 за № 732 таким, що не підлягає виконанню.
Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Судові витрати залишено за позивачем.
Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 , вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.
Зазначає, що на сьогоднішній момент вчинення нотаріусами виконавчих написів щодо стягнення заборгованості можливе виключно за договорами, які посвідчені нотаріально, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, справа №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Крім цього, Велика Палата Верховного Суду своєю постановою у цій же справі підтвердила незаконність вчинення нотаріусами виконавчих написів на підставі п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ 29.06.1999 № 1172.
На момент вчинення виконавчого напису, нотаріус покликався на п. 2 переліку, однак такий вже був визнаний незаконним, тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на договорі, який не посвідчено нотаріально.
Також, позивачка наводить розрахунок понесених нею судових витрат у справі, які просить стягнути.
Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року та визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішити питання судових витрат.
01.03.2021 на адресу апеляційного суду надійшов відзив АТ «Ідея Банк» на апеляційну скаргу. У відзиві звертає увагу на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ґрунтується лише на одній підставі, яка не була такою у позові, при цьому сама ж у позові покликається на відповідну постану КМУ від 29.06.1999 № 1772. Звертає увагу, що позивачка жодним чином не висловлювала заперечень з приводу заборгованості, однак на даний час намагається відтермінувати повернення боргу, що свідчить про свідоме ухилення від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань. Крім цього, реєстрація постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 не скасована, згідно картки, яка розміщена на офіційному веб-порталі ВРУ, стан такої вказано як «чинний». Не погоджується також із розрахунком судових витрат. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Учасники справи позивачка ОСОБА_1 , представник відповідача АТ «Ідея Банк», а також третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, позивачка ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, інші не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно норм чинного законодавства, для вчинення виконавчого напису нотаріусом обов`язково необхідно встановити факт безспірності грошового зобов`язання, щодо якого здійснюється такий напис. Безспірною є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що для вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем було подано повний пакет документів, що свідчив про наявність безспірної грошової заборгованості ОСОБА_1 перед AT «Ідея Банк» за Кредитним договором.
При цьому, суд врахував практику та правові позиції суду касаційної інстанції в контексті спірних правовідносин, які висловлені у відповідних справах.
Також, суд першої інстанції врахував, що витребовування нотаріусом додаткових документів, що містять інформацію, яка має відношення до вчинення виконавчого напису є диспозитивним правом, а не обов`язком нотаріуса та те, що AT «Ідея Банк» надіслав позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань №12.4.2/Z06.00603.004541764 від 10.03.2020 та повідомив позивачку про факт наявності у неї кредитної заборгованості, її розмір та складові такої заборгованості, попередив ОСОБА_1 про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення зазначеної вимоги, яку остання отримала.
Окремо суд зазначив, що виконавчий напис вчинено в межах встановленого чинним у Україні законодавством строку.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).
Судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що 20.11.2018 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено кредитний договір №Z06.00603.004541764.
Згідно із п. 1.1 Банк надав позивачу кредит на поточні потреби в сумі 30000 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а Позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами.
Банк надав кредит у день підписання даного Договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника (п. 1.2 Кредитного договору).
Відповідно до пункту 1.3 Кредитного договору Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частини ставки, збільшена на 12.49%.
Згідно із п. 1.4 Кредитного договору станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5% що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 21.99%.
АТ «Ідея Банк» стверджує, що станом на 10.03.2020 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у звязку з невиконання власних зобов`язань, згідно Кредитного договору у розмірі 41935,63 грн., про що останню повідомлено вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10.03.2020 та довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00603.004541764 від 20.11.2018, станом на 10.03.2020. Також, повідомлено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення зазначеної вимоги (а.с. 55).
04.05.2020 ОСОБА_1 отримала вищевказану вимогу, що підтверджується витягом з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» за поштовим відправленням №7950101407261 (а.с. 57-58).
17.04.2020 представник АТ «Ідея Банк» звернувся із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про вчинення виконавчого напису.
21.04.2020 приватний нотаріус Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис № 732 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №Z06.00603.004541764 від 20.11.2018 у розмірі 43835,63 грн. (включаючи плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом).
Звертаючись із позовними вимогами позивач ОСОБА_1 стверджує, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушення норм ЗУ «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Свої обґрунтування з цього приводу зводила до того, що приватний нотаріус не перевірив безспірність заборгованості та не встановлено, який строк минув з дня виникнення права вимоги, покликалася на те, що їй не було направлено жодних листів з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання також не з`ясовано чи не пропущено АТ «Ідея Банк» строк позовної давності та не отримано від позивача чи відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.
Заперечуючи вимоги позивачки, сторона відповідача зазначає, що позивальник ОСОБА_1 не виконувала належним чином свої зобов`язання згідно кредитного договору, станом на 10.03.2020 в неї утворилась заборгованість за таким договором у розмірі 41935,63 грн. Звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та стягнення з позивача боргу, витрат на його вчинення АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості позивача. Крім цього, 16.03.2020 року АТ «Ідея Банк» надіслано позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, за допомогою якої остання була повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість згідно кредитного договору, вказано розмір боргу, а також з чого вона складається. Попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. ОСОБА_1 жодним чином не висловила заперечень щодо вищевказаного, що свідчить про те, що остання погодилася з вимогами відповідача. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений 21.04.2020 приватним нотаріусом, відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відтак є законним та підлягає виконанню.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. також просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову, оскільки АТ «Ідея Банк» надав йому всі необхідні та передбачені законодавством України для вчинення виконавчого напису документи. Крім цього, позивачка не знайомилася з матеріалами нотаріальної справи і немає жодних даних про те, які саме документи надавались нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Зазначає також, що нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам, але не визначає та не перевіряє її розмір. Наголошує на тому, що жодного порушення процедури вчинення виконавчого напису не було, оскільки для вчинення виконавчого напису обов`язковою умовою є лише надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення. 
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього закону).
Зокрема, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі по тексту – Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).
У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Зважаючи на те, що кредитний договір № Z06.00603.004541764 між сторонами був укладений 20.11.2018, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що відповідач АТ «Ідея Банк» звернувся за вчиненням виконавчого напису в межах строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат», а будь які доводи з цього приводу не заслуговують на увагу.
До заяви про вчинення виконавчого напису відповідачем було додано: заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису; кредитний договір №Z06.00603.004541764 від 20.11.2018 року; довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів; вимогу АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань; довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №Z06.00603.004541764 від 20.11.2018 року, видану АТ «Ідея Банк» станом на 10.03.2020; список згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк»; опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу позивача документів, визначених пунктами 4-5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вищевказаних послуг поштового зв`язку; виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 ; детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z06.00603.004541764 від 20.11.2018 року, виконаний станом на 10.03.2020.
У заяві про вчинення виконавчого напису представник АТ «Ідея Банк» вказував на те, що станом на 10.02.2020 заборгованість за кредитним договором становить 42017,53 грн., з яких: 24388,84 грн – основний борг; 3990,82 – прострочений борг; 3890,59 – прострочені проценти; 323,59 грн – строкові проценти; 772,08 грн – нарахована комісія (плата за обслуговування кредиту); 7256,64 грн – прострочена комісія (плата за з обслуговування кредиту); 1394,97 грн – пеня.
Як зазначено вище, підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від  22  лютого 2012 року № 296/5 (далі – Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі – Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Встановлені обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 квітня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Ї «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».
Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України). 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З врахуванням висновку суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з АТ «Ідея Банк» необхідно стягнути в користь ОСОБА_1 840 гривень 80 копійок судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1261 гривень 20 копійок судового збору за розгляд апеляційної скарги.
В свою чергу, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Частиною. 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
З матеріалів справи вбачається, що для надання послуг з підготовки процесуальних документів позивачка ОСОБА_1 уклала договори про надання юридичних послуг № 30/06/02 від 20.06.2020 в суді першої інстанції та № 14/12 від 14.12.2020 в суді апеляційної інстанції, з фахівцем у галузі права фізична особа – підприємець ОСОБА_3 , який не є адвокатом, відомості про такого відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України, відтак відсутні підстави для стягнення з АТ «Ідея Банк» в користь ОСОБА_1 15000 гривень витрат за надання юридичних послуг під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року– скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – задовольнити.
Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 21 квітня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 732, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» несплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Z06.00603.004541764 від 20 листопада 2018 року в розмірі 43835 гривень 63 копійок таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з акціонерного товариства «Ідея Банк» в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривень 20 копійок судового збору за розгляд апеляційної скарги. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 червня 2021року.

Головуючий: А.В. Ніткевич 

Судді:        С.М. Бойко

С.М. Копняк