Справа № 991/3089/21
Провадження 1-кс/991/3138/21

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року                                                                 м.Київ 

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги  ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про зобов"язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И Л А:

05.05.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга  ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) після отримання його заяви від 16.04.2021 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 209, 382, 364, 368 КК України, яка була зареєстрована в НАБУ 19.04.2021.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 05.05.2021 скарга визначена на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .
Після отримання скарги слідча суддя вирішує питання про наявність підстав для відкриття провадження за скаргою чи про прийняття одного з рішень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 304 КПК України.
Вивчивши матеріали скарги на предмет її підсудності Вищому антикорупційному суду, слідча суддя дійшла такого висновку.
Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України.
Частиною 2 статті 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
До підсудності Вищого антикорупційного суду частиною першою статті 33-1 КПК України віднесені кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.
Зі змісту скарги та доданої до неї заяви від 16.04.2021 вбачається, що ОСОБА_2 подав до НАБУ заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 209, 382, 364, 368 КК України. У вказаній заяві повідомив про те, що 18.05.2020 звернувся до Смілянського МРВ УМВС в Черкаській області щодо викрадення ОСОБА_3 з подвір`я домоволодіння ОСОБА_2 , розташованого по АДРЕСА_1 , причіпа-цистерни АЦПТ-09. На думку заявника, службові особи слідчих органів, прокуратури, Державної виконавчої служби, зловживаючи владою та службовим становищем вчинили та продовжують вчиняти дії, бездіяльність для того, щоб ОСОБА_3 продовжував безкарно володіти причіпом – цистерною АЦПТ-09, який належить ОСОБА_2 , чим продовжувати наносити останньому значної матеріальної шкоди, яка за 20 років зросла більше 500 000 грн.
Також заявник вважає, що ОСОБА_3 причетний і до інших злочинів, пов`язаних з викраденням та утримуванням майна ОСОБА_2 , за приховання чого правоохоронні органи, використовуючи владу та службове становище, отримують неправомірну вигоду для себе, ОСОБА_3 та інших співучасників, чим перешкоджають заявнику у здійсненні підприємницької діяльності.
Кримінальні правопорушення, передбачені статтями 209, 364, 368 КК України належать до підсудності Вищого антикорупційного суду, згідно з вимогами ст. 33-1 КПК України, проте за наявності обов`язкових умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України, які вивченням скарги та доданих матеріалів не встановлені.
Пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК України передбачено вичерпний перелік умов, за наявності яких вищезазначені кримінальні правопорушення можуть відноситися до підсудності Вищого антикорупційного суду. Однією з умов є вчинення злочину конкретним суб`єктом, вказаним в переліку у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, або службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, у випадку, якщо предмет кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення, про що зазначено у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
Заявник не зазначив про вчинення кримінальних правопорушень суб`єктами, зазначеними у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України. Окрім цього, у заяві відсутні дані про розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди, який би відповідав визначеному у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України. Отже, зазначене свідчить про відсутність умов, вказаних у п. 1, 2 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Окрім цього, відсутня інформація щодо умови, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 216 КПК України.
З огляду на викладене, у скарзі та заяві про вчинення кримінального правопорушення наведені обставини щодо вчинення кримінальних правопорушень, які не відносяться до підсудності Вищого антикорупційного суду.
Системне тлумачення ч. 1 ст. 33-1 КПК України дає підстави для висновку про неприпустимість виходу за межі тієї підсудності, яка є безсумнівною, з огляду на загальні засади кримінального провадження, зокрема законність та верховенство права, однією зі складових якого є принцип юридичної визначеності.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З огляду на зазначене, розгляд Вищим антикорупційним судом справ, які не належать до його підсудності, є порушенням правил підсудності, що суперечить припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.
Пунктом другим ч. 2 ст. 304 КПК України визначено, що скарга на бездіяльність слідчого, передбачена ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Зважаючи на наведені обставини і правові норми, скаргу  ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених службових осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, слід повернути особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що дана скарга не підсудна Вищому антикорупційному суду.
На підставі наведеного вище, керуючись статтями 33-1, 216, 303, 304, 309, 372 КПК України, слідча суддя
ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу  ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали направити особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Роз`яснити особі, які подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Слідча суддя                                                                                                             ОСОБА_1