УХВАЛА

22 квітня 2021 року 
Київ
справа №160/12469/19
адміністративне провадження №К/9901/12192/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,  
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №160/12469/19 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області   про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення КДКА від 05.12.2019 № 12/ДПП-19 про порушення дисциплінарної справи відносно нього.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2020 року позов задоволено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від   7 лютого 2020 року у справі № 160/12469/19 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області   про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.
Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, позивачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції    07 квітня 2021 року.
За правилами частини першої   статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу    підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник підставами для відкриття касаційного провадження зазначає пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
На обґрунтування підстави для відкриття касаційного провадження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник зазначає про застосування судом апеляційної інстанції норми права у подібних правовідносинах без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 травня 2019 року у справі №0870/8014/12 та від 20 червня 2019 року у справі №641/463/16-а.
Так, скаржник зазначає, що судом не застосовано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №0870/8014/12 щодо поновлення пропущеного процесуального строку. 
Проте, Суд зазначає, що висновки, викладені Верховним Судом у справі №0870/8014/12  не можуть вважатись висновками щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, оскільки у справі №160/12469/19 позивач подав скаргу стосовно рішення, прийнятого по суті його позову, а не рішення, яким вирішено питання щодо поновлення чи відмови у поновленні пропущених процесуальних строків, як у справі №0870/8014/12. 
Відтак, судом апеляційної інстанції повинні були застосовуватись норми права з урахуванням висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, тобто норми права, яка регудює спірні правовідносини, а спірні правовідносини у даній справі стосуються визнання протиправним і скасування рішення КДКА про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката. 
При цьому, варто зауважити, що недостатньо самого лише зазначення постанов Верховного Суду, скаржник повинен вказати щодо застосування якої саме норми права в ній викладено висновок, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Так, скаржник зазначає про незастосування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 червня 2019 року у справі №641/463/16-а.
Проте, Суд зазначає, що у справі №641/463/16-а предметом оскарження було рішення про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката, а у справі №160/12469/19 предметом оскарження є рішення про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката. 
Відтак, предмет оскарження у вказаній скаржником справі та у справі №160/12469/19 є різним, а також різними за своєю правовою природою є рішення суб`єктів владних повноважень, що оскаржуються, та підстави їх прийняття. 
Крім того, рішення про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката не є рішенням органу адвокатського самоврядування, яким надається оцінка діям адвоката, оскільки після порушення дисциплінарної справи таким є рішення про притягнення або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності адвоката. 
З огляду на викладене, правовідносини у справі, зазначеній скаржником, та у даній справі вважатись подібними не можуть. 
З урахуванням викладеного, у разі оскарження позивачами постанови суду апеляційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, необхідно було б зазначити іншу постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Крім того, скаржник підставою касаційного оскарження зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4   ст. 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Верховний Суд наголошує заявнику, що у разі подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4   ст. 328 КАС України   треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Крім того, за правилами пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи, що справа № 160/12469/19 розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження скаржнику потрібно обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, зокрема зазначити про наявність одного з випадків визначених підпунктами "а-г" пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.
За таких обставин, відповідно до правил статей   169,   332 КАС України   касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)      статтею 328      цього Кодексу   підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, із наданням її копії відповідно до кількості учасників справи.
На підставі вищенаведеного та керуючись статями      169,      328,   330,      332 КАС України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №160/12469/19 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області   про визнання протиправним та скасування рішення залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення
недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	О. В. Калашнікова