ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/940/21 Справа № 201/3896/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року
по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:
В квітні 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; МФО 305299; ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.03.2007р. у сумі 35 820,39 грн. (тридцять п`ять тисяч вісімсот двадцять гривень39 коп.), яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 687,51 грн., заборгованості з сплати процентів за користування кредитом у розмірі 25 916,48 грн., заборгованості з пені та комісії у розмірі 4 272,57 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250,00 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 1 693,83грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; МФО 305299; ЄДРПОУ 14360570) судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року по справі № 201/3896/18.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ “ПриватБанк” просить апеляційну скаргу ОСОБА_1  на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року - відхилити, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року - залишити без змін.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.03.2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, а відповідач зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.8). 
З підписаної відповідачем заяви б/н від 27.03.2007 року вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання отримати банківську картку “Універсальна” “30 днів пільгового періоду” з кредитним лімітом у сумі 900 грн. та базовою процентною ставкою 3% на місяць на залишок заборгованості (а.с. 8 зв.). 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 28.02.2018 року заборгованість за кредитним договором складає – 35820,39 грн., з якої 3687,51 грн – заборгованість за кредитом, 25916,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4272,57 грн. – заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. – штраф (фіксована частина), 1693,83 грн. – штраф (процентна складова) (а.с.5-7).
На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ “ПриватБанк”, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35820,39 грн.
Доводи апелянта, що ним не було здійснено жодного платежу по кредиту з 27.03.2007 року, а тому Банк звернувся до суду з пропуском загальної позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним у справі доказам.
З розрахунків заборгованості наданих позивачем вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 було здійснено 01.07.2015 року, що свідчить про переривання строку позовної давності для звернення до суду. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

 Судді                                                                                               В.С.Городнича  

М.Ю.Петешенкова