УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/1677/21
Провадження № 22-ц/4820/454/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 квітня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Філіпчук О. В. 
з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
відповідача ОСОБА_5 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/1677/21 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року (суддя Приступа Д. І.) про забезпечення позову ОСОБА_3  до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору  ОСОБА_1 , про визнання права власності на 1/2 частину квартири. 

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, 

у с т а н о в и в :
20 січня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про визнання права власності на 1/2 частину квартири.
02 лютого 2021 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого постановою головного державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 17 листопада 2020 року майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні № 62865175. В обґрунтування заяви зазначала, що на 05 лютого 2021 року призначені електронні торги з реалізації квартири. Існує реальна небезпека того, що на час ухвалення рішення у справі, право власності на квартиру перейде до інших осіб, що унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист її порушеного права.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року заяву задоволено. Зупинено продаж арештованого у виконавчому провадженні № 62865175 майна - квартири АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 , не погоджуючись із вказаною ухвалою, через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення про відмову у позові. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не врахував те, що ОСОБА_3 подала позов до суду 20 січня 2021 року після відкриття виконавчого провадження № 62865175 з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на його користь коштів у сумі 3991660 грн, що дає підстави вважати, що позов має штучний характер і спрямований на ухилення від сплати боржником боргу. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу за судовим рішенням. Дії подружжя ОСОБА_6 є недобросовісними і порушують його інтереси. Зазначає, що такого висновку дійшла Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 11.11.2019 у справі № 337/474/14-ц. 
У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав. Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_5 визнали апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установлено, що 20 січня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Задовольняючи заяву позивачки про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що захист прав, свобод та інтересів ОСОБА_3 може стати неможливим без вжиття заходу забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. При цьому суд врахував співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.
Такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Співмірність передбачає оцінку судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. 
У силу частини 3 статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанови Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 317/3272/16-ц, від 25.11.2020 у справі № 161/6784/20. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2019 року у справі № 337/474/14-ц). 
На підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Установлено, що постановою головного державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 20 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 3991660 грн. 17 листопада 2020 року державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника. На квартиру, яка є предметом спору у справі, звернуто стягнення шляхом її примусової реалізації на електронних торгах, які були призначені на 05 лютого 2021 року.
Отже, ОСОБА_5 має невиконанні зобов`язання перед третьою особою, сторони спору перебувають у шлюбі, після опису та арешту майна боржника, розпочатої процедури звернення стягнення на квартиру з метою виконання судового рішення ОСОБА_3 ініціює спір про поділ майна із забезпеченням позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, що унеможливлює виконання судового рішення про стягнення боргу. 
Апеляційний суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки забезпечення позову у цій справі унеможливлює виконання іншого судового рішення.
У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».
З урахуванням наведенного заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недобросовісність сторін у справі, зловживання ними своїми правами стосовно кредитора і порушення його прав внаслідок задоволення заяви про забезпечення позову.
З огляду на викладене ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання розподілу сум судового збору, пов`язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, підлягає вирішенню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , задовольнити. 
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 16 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                О. І. Талалай 

Судді                                                                         А. П. Корніюк 

І. В. П`єнта