КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№22-ц/824/7670/2021                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                          Справа № 753/4168/18
 
03 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                        - Левенця Б.Б.    
                                   - Борисової О.В.
при секретарі            - Гоін В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Даниленка В.В., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шавель О.В.,-
 
                                                 в с т а н о в и в:
 
07 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві  Шавель О.В. про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України від 27 лютого 2018 року.
 На обґрунтування скарги зазначав, що в Деснянському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 27289722 на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2009 року за виконавчим листом № 2-2352 від 20.01.2011 року  про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.
Зазначає, що згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві № 304/22 від 21.03.2016 року  у нього  відсутня заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-2352 від 20.01.2011 року станом на 21.03.2016 року .
Звертає увагу, що ним щомісячно робились відповідні перерахування аліментів на утримання доньки  на користь стягувача за платіжними реквізитами Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. 
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 27.02.2018 року старшим державним виконавцем відділу Шавель О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа у  виконавчому провадженні № 27289722 була винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження його, як боржника,  у праві виїзду за межі України.
Вважає, що державним виконавцем було  безпідставно винесено постанову про  встановлення  йому тимчасового обмеження  у праві виїзду за межі України, оскільки заборгованість  по сплаті аліментів у нього відсутня.
З огляду на вище викладене, просив суд визнати  такі дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шавель Олесі Володимирівни неправомірними та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 27 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 27289722, зобов`язати уповноважену посадову особу  Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника  ОСОБА_2 .
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року скаргу  ОСОБА_2 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві задоволено.
Визнано дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шавель Олесі Володимирівни неправомірними.
Скасовано постанову старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шавель Олесі Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 27 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №27289722.
Зобов`язано уповноважену посадову особу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника:  ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №27289722.
Стягнуто з Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь держави 384,20 грн. судового збору.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 02 квітня 2021 року особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2019 року.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції,  в порушенні вимог  ст. 450 ЦПК України скарга на дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби була розглянута без участі стягувача.
Зазначає, що з 2017 року було змінено мінімальний розмір аліментів  на одну дитину з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Звертає увагу, що ОСОБА_2 у своїй скарзі зазначає, що він добровільно щомісячно здійснює відрахування аліментів за виконавчим листом № 2-2352 від 20.01.2011 року, проте розмір перерахованих аліментів не відповідає вимогам законодавства. Згідно розрахунків старшого державного виконавця Савенко (Шавель) О.В. було встановлено факт наявності у ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів. 
Звертає увагу, що у серпні 2020 року державним виконавцем було зроблено перерахунок аліментів за попередній період, про що зазначено у листі старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савенко О.В. з якого вбачається, що станом на 07.10.2016 року заборгованість  ОСОБА_2   за аліментами складає 19 490, 75 грн.,  а станом на 01.08.2020 року   заборгованість  по сплаті аліментів складає суму 78 185, 81 грн.
Вказує на те, що відповідно до довідки, виданої Деснянським районним відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві станом на 09.07.2021 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 56 505, 25 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Посилається на те, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання дитини з квітня 2016 року, виходячи з виплат, що він отримав як щомісячну грошову допомогу малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом 1 групи, але розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у цьому випадку має відбуватися відповідно до  вимог ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України.
Наголошує, що ОСОБА_2 за період з квітня 2016 року по березень 2018 року не вжив заходів щодо пошуку собі постійного заробітку. Зазначає, що будь-які заяви  ОСОБА_2 щодо його  незгоди із розміром заборгованості по сплаті аліментів в матеріалах виконавчого провадження відсутні.
З огляду на те, що станом на 01.02.2018 року у ОСОБА_2 існувала заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 52 606,00 грн., то винесена державним виконавцем постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відповідала нормам Закону України «Про виконавче провадження».
В судовому  засіданні  стягувач  ОСОБА_1 повністю підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.
ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги  заперечував, просив  рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник  Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві  в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся , причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи  у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що на виконання виконавчого листа  №2- 2352, виданого  20.01.2011 року  Дарницьким районним судом м.Києва  про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на  утримання  дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з  03.02.2009 року в розмірі 1/4 частини його заробітної плати  (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше  30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було   відкрито виконавче провадження №  272889722 .
 27.02.2018 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві  Шавель О.В. було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у зв`язку з тим, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 13.02.2018 року становить 2682,16 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Відповідно до п. 1 ч. 9ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції закону станом на 27.02.2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 21.03.2016 року заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-2352 від 20.01.2011 року, виданим Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, відсутня, що підтверджується довідкою ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві №304/22 від 21.03.2016 року. (а.с. 34)
З наданих дублікатів квитанцій за період з травня 2016 року по лютий 2018 року включно, що скаржник ОСОБА_2   здійснював перерахування кошів від 500 до 600 грн. щомісячно  в рахунок  сплати аліментів ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 за виконавчим листом 2-2352, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 20.01.2011 року. (а.с. 11-32)
Відповідно до довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-5 від 23.05.2017 року,  сума доходу ОСОБА_2 : у квітні  2016 року становила 1378 грн., у травні  2016 року  - 1450 грн., у червні  2016 року - 1450 грн., у липні  2016 року - 1450 грн., у серпні  2016 року -1450 грн., у вересні  2016 року -1450 грн., у жовтні  2016 року - 1450 грн., у листопаді  2016 року - 1450 грн., у грудні  2016 року - 1600 грн. (а.с. 35)
Згідно із копією квитанції КМД УДППЗ «Укрпошта» - у квітні місяці 2016 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було перераховано 500 грн. в рахунок сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 .
З копій квитанцій АТ КБ "ПриватБанк" за 2016 рік вбачається, що   ОСОБА_2 було перераховано на користь ОСОБА_1 в рахунок сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 : у травні 2016 року - 500 грн.,  у червні  2016 року - 500 грн.; у липні 2016 року - 600 грн.; у серпні  2016 року - 600 грн.; у вересні 2016 року - 600 грн.; у жовтні  2016 року -600 грн.; у листопаді 2016 року - 600 грн.; у грудні  2016 року - 600 грн.
Згідно із довідкою  Деснянського районного  управління  соціального захисту населення у м.Києві №1556 від 01.03.2018 року,  у 2017, 2018 роках сума заробітку скаржника  ОСОБА_2  (отримував допомогу на догляд за 1 інвалідом 1 групи): у січні  2017 року становила 1544,00 грн., у лютому  2017 року - 1544,00 грн., у березні  2017 року- 1544,00 грн., у квітні  2017 року - 1544,00 грн., у травні 2017 року - 1624,00 грн., у червні  2017 року - 1624,00 грн., у липні  2017 року - 1624,00 грн., у серпні  2017 року - 1624,00 грн., у вересні  2017 року - 1624,00 грн., у жовтні  2017 року - 1624,00 грн., у листопаді 2017 року- 1624,00 грн., у грудні  2017 року - 1700 грн., у січні  2018 року - 1700 грн., у лютому 2018 року - 1700 грн. (а.с. 36)
З копій  квитанцій  АТ КБ " ПриватБанк" за  період 2017 - 2018 рр.  вбачається, що   ОСОБА_2 було  перераховано  на користь ОСОБА_1 в рахунок сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 : у січні  2017 року - 600 грн.; у лютому 2017 року -510 грн.; у березні 2017 року - 510 грн.; у квітні 2017 року - 510 грн.; у травні  2017 року - 540 грн.; у червні 2017 року - 540 грн.; у липні  2017 року - 540 грн.; у серпні 2017 року - 540 грн.;  у вересні 2017 року - 540 грн.; у жовтні  2017 року - 540 грн.; у листопаді  2017 року - 540 грн.; у грудні  2017 року - 560 грн. у січні  2018 року - 560 грн.; у лютому  2018 року - 560 грн.
Визнаючи дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шавель Олесі Володимирівни  щодо обмеження боржника   ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України від 27 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №27289722 неправомірними, скасовуючи постанову старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шавель Олесі Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 27 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №27289722, суд першої інстанції   посилався на те, що  визначених законом підстав для встановлення державним виконавцем вказаного обмеження щодо боржника не було, а тому такі дії державного  виконавця є неправомірними і постанова про вжиття вказаного обмеження підлягає скасуванню. 
Колегія суддів  погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі  України «Про виконавче провадження» .
Державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням  - п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».
Підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Так,  громадянинові України може бути тимчасового відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов?язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов?язань - у п. 5 ч. 1 ст. 6.
Положення п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та  п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження, означаютьз об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України  батьки зобов`язані утримувати дитину.
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбаченийст. 71 Закону № 1404- VIII «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. З цієї статті розмір суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. 
Так, ст. 195 СК України  встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 СК України).
За змістом п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час вчинення виконавцем оспорюваних заявником дій) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
З наданих суду доказів вбачається, що  ОСОБА_2 щомісячно сплачував на користь ОСОБА_1 в рахунок сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 : у травні 2016 року - 500 грн.,  у червні  2016 року - 500 грн.; у липні 2016 року - 600 грн.; у серпні  2016 року - 600 грн.; у вересні 2016 року - 600 грн.; у жовтні  2016 року -600 грн.; у листопаді 2016 року - 600 грн.; у грудні  2016 року - 600 грн; у січні  2017 року - 600 грн.; у лютому 2017 року -510 грн.; у березні 2017 року - 510 грн.; у квітні 2017 року - 510 грн.; у травні  2017 року - 540 грн.; у червні 2017 року - 540 грн.; у липні  2017 року - 540 грн.; у серпні 2017 року - 540 грн.;  у вересні 2017 року - 540 грн.; у жовтні  2017 року - 540 грн.; у листопаді  2017 року - 540 грн.; у грудні  2017 року - 560 грн. у січні  2018 року - 560 грн.; у лютому  2018 року - 560 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України,  із змінами, внесеними згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України» у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком від шести до вісімнадцяти років: з 1 січня 2017 року - 1689,00 грн., з 1 травня 2017 року - 1777,00 грн., з 1 грудня 2017 року - 1860,00 гр. У  2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від шести до вісімнадцяти років: з 1 січня 2018 року- 1860,00 грн.
Згідно  роз`яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визнання мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про стягнення.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що   ОСОБА_2 не в повному обсязі сплачував щомісячну суму аліментів, визначених   за рішенням суду у розмірі 1/4 частини  від  суми його заробітку ( доходу) з липня 2017 року, оскільки  08.07 2017 року набрав чинності  Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, яким було  внесено зміни у частину 2 статті 182 СК України, яка в новій редакції  визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Недоплачена сума аліментів  за період з  липня 2017 року по лютий 2018 року  включно  становить суму 2852,50 грн. При цьому, відповідно до вимог п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час вчинення виконавцем оспорюваних заявником дій) державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, яка у  ОСОБА_2 має становити  суму не меншу  ніж 5331,00 грн. ( 888,50х6).
 З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що станом на момент винесення державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шавель О.В.постанови про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України від 27 лютого 2018 року, ОСОБА_2  мав заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір якої не перевищував суму відповідних платежів за шість місяців, як передбачено п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час вчинення виконавцем оспорюваних заявником дій),  а  тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неправомірність дій державного виконавця щодо встановлення йому тимчасового обмеження  у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та про  скасування постанови старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шавель Олесі Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 27 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №27289722.
З огляду на зазначене, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що  доказами у справі доведено факт відсутності взагалі   у ОСОБА_2 заборгованості   за аліментами, а тому  вказаний  висновок  підлягає виключенню з мотивувальної частини  рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги  стягувача ОСОБА_1 про те, що розмір перерахованих ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки не відповідає вимогам законодавства, так як з 2017 року було змінено мінімальний розмір аліментів  на одну дитину з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегія суддів  вважає обгрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що у серпні 2020 року державним виконавцем було зроблено перерахунок аліментів за попередній період, про що зазначено у листі старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савенко О.В. з якого вбачається, що станом на 07.10.2016 року заборгованість  ОСОБА_2   за аліментами складає 19 490, 75 грн.,  а станом на 01.08.2020 року   заборгованість  по сплаті аліментів складає суму 78 185, 81 грн., колегія суддів відхиляє, так як   перерахунок розміру заборгованості  ОСОБА_2   по сплаті   аліментів, здійснений   серпні 2020 року, не є предметом розгляду у даній справі, з оглядна те, що  ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця  щодо  встановлення йому  постановою від  27.02.2018 року  обмеження у праві виїзду за межі України  до погашення заборгованості  зі сплати аліментів.  У  вказаній постанові  державний виконавець визначив  розмір наявної У ОСОБА_2 заборгованості у  розмірі  2682,16 грн.
З вказаних вище підстав колегія суддів  відхиляє і доводи апеляційної скарги  про те, що відповідно до довідки, виданої Деснянським районним відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві станом на 09.07.2021 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 56 505, 25 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
При цьому  колегія суддів не може погодитись   з висновком суду першої інстанції  про наявність підстав для задоволення скарги  ОСОБА_2   в частині  зобов`язання уповноваженої посадової особи Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника:  ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №27289722, з огляду на те, що  станом на час вчинення  державним виконавцем оскаржуваних дій  - на  27.02.2018 року заборгованість  за аліментами    у ОСОБА_2 була у розмірі  2852,50 грн., а тому  відсутні підстави  для виключення його з Єдиного реєстру боржників.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1   підлягає частковму задоволенню, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року підлягає скасуванню в частині зобов`язання уповноваженої посадової особи Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника:  ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №27289722, з ухваленням в цій частині  нового судового рішення про відмову у  задоволенні  скарги ОСОБА_2   про зобов`язання  уповноваженої посадової особи Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника: ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №27289722. В  частині задоволених  вимог скарги ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року необхідно змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали висновок суду першої інстанції про те, що  доказами у справі доведено факт відсутності   у ОСОБА_2 заборгованості за аліментами. В іншій частині  ухвалу суд залишити без змін. 
Керуючись ст.ст.18,71 Закону України «Про виконавче провадження,  ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 208 рік», ст. 195 СК України, ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 447 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1   задовольнити частково.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року скасувати  в частині зобов`язання уповноваженої посадової особи Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника: ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №27289722, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
В задоволенні  скарги ОСОБА_2   про зобов`язання  уповноваженої посадової особи Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника:  ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №27289722, відмовити.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року в частині задоволених  вимог скарги  змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали висновок суду першої інстанції про те, що  доказами у справі доведено факт відсутності   у ОСОБА_2 заборгованості за аліментами.
В іншій частині  ухвалу суд залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 04 червня  2021 року.  

 
 
Головуючий:                                          Судді: