П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/3321/20	
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Кравця О.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі – Відповідач, УМВС України в Херсонській області), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії щодо не донарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року в сумі 12 781, 41 грн.;
- стягнути з УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії на його користь заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року в сумі 12 781, 41 грн..
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у період з 03.08.2006 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме в Нововоронцовському РВ УМВС України в Херсонській області, проте як під час проходження служби, так і станом на момент звільнення, йому не у повній мірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року по справі № 540/3321/20 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повній мірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року; стягнуто з УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року; в решті позову – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, УМВС України в Херсонській області звернулося до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги сторона не погоджується із наданим   ОСОБА_1 розрахунком індексації його грошового забезпечення та вважає його невірним, оскільки Позивачем невірно було визначено «базовий місяць» під час розрахунку. Так, розрахунок індексації грошового забезпечення Позивач здійснював виходячи з «базового місяця», який залежав від збільшення лише посадового окладу, однак «базовий місяць» визначався залежно від підвищення грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу (грошового доходу в розумінні п. 2 Постанови № 1078), що було передбачено законодавством, чинного на момент відповідних виплат у 2008-2014 роках. Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області при обчисленні суми індексації грошових доходів ОСОБА_1 у спірному періоді, застосовувало законодавство, яке діяло у відповідний період, та відповідно «базовим місяць» визначався залежно від підвищення всього грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, а не лише посадового окладу.
Разом з цим, скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про бездіяльність УМВС України у Херсонській області, яка полягає у ненарахуванні та необхідності стягнення заборгованості за весь період, а саме з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року, без врахування виплачених сум індексації грошового забезпечення, що призводить, на думку апелянта, до «задвоєння» виплачених сум.
Крім того, УМВС України у Херсонській області в апеляційній скарзі зазначає, що в резолютивній частині рішення суд першої інстанції визначив спосіб захисту прав Позивача, зокрема, шляхом «стягнення з УМВС України у Херсонській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 заборгованості по індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року». Відтак, в разі задоволення вимог про стягнення заборгованості по індексації грошового забезпечення, суд має визначити суму, що підлягає стягненню, а також навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні цих сум.
ОСОБА_1 надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,          ОСОБА_1 у період з 03.08.2006 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ у Нововоронцовському РВ УМВС України в Херсонській області.
28 лютого 2020 ОСОБА_1 звернувся до Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області із запитом про надання інформації щодо виплаченої йому індексації у період з 01.08.2006 року по 06.11.2015 року (розмір, сума, період виплати), відомостей про кількість невикористаних днів щорічної відпустки за 2015 рік та не отриманої грошової компенсації за них, а також даних про виплату матеріальної допомоги у період з 2006 року по 2015 рік (а.с. 8).
Листом УМВС України в Херсонській області від 08.10.2020 року за № 10/Ф-53 направило на адресу ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення у розрізі всіх складових за весь період роботи в УМВС України в Херсонській області за №№ 515, 516, 517, 518, 519, 520, 521, 522 від 07.10.2020 року (окремо по кожному року), відповідно до яких (а.с. 9-17, 19, 20):
- за 2008 рік сплачено індексацію грошового забезпечення у квітні – 17, 47 грн., у листопаді – 85, 63 грн., у грудні – 89, 65 грн.;
- за 2009 рік у січні та лютому по 109,72 грн.;
- з 2010 року по 2013 рік включно індексація грошового забезпечення не виплачувалась;
- за 2014 рік у жовтні 660, 15 грн., листопаді – 196, 10 грн., грудні – 235, 08 грн.;
- за 2015 рік з січня по квітень – 263, 09 грн. включно, у листопаді – 329 грн..
Вважаючи таку бездіяльність протиправною щодо нездійснення виплат індексації грошового забезпечення з 03.08.2006 року по 06.11.2015 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на те, що ненарахування та невиплата Позивачу індексації грошового забезпечення у повній мірі за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року є протиправною бездіяльністю Відповідача, оскільки сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Разом з цим, судом відмовлено Позивачу в частині стягнення з Відповідача заборгованості по індексації грошового забезпечення у конкретній грошовій сумі, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією Відповідача як органу, в якому Позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, у зв`язку з чим саме на Відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення. У зв`язку з чим, з метою належного способу захисту прав Позивача, зобов`язав Відповідача нарахувати та виплатити йому заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Так, у період проходження Позивачем служби в органах внутрішніх справ був чинний Закон України «Про міліцію», за правилами статті 19 якого форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі – державні органи).
На виконання цієї постанови Кабінет Міністрів України, наказом МВС від 31 грудня 2007 року № 499 (втратив чинність 31 грудня 2016 року) затверджено та введено в дію з 01 січня 2008 року Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі – Інструкція). 
Ця Інструкція розроблена, зокрема, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 913 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (п. 1.2 Інструкції). 
Пунктом 1.14 Інструкції регламентовано, що індексація грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу МВС здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про оплату праці», ст. 95 Кодексу законів по працю України та ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що індексація виплачується з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».
За приписами ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).
Постановою від 17 липня 2003 року № 1078 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі – Порядок № 1078).
Пунктом 2 Порядку № 1078 зазначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 6 Порядку № 1078 обумовлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі               № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено (далі – КЗпП України), що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
В даному випадку, право на нараховування та виплату особам рядового і начальницького складу ОВС індексації грошового забезпечення виникло після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 913, якою було внесено зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення (Порядок            № 1078) шляхом доповнення у пункті 2 абзаці 5 після слова «військовослужбовців» словами «осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби», тобто з 25 липня 2007 року.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що індексація грошового забезпечення підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті, з яким погоджується колегія суддів.
Як було встановлено вище, з довідок № 515-522 від 07.10.2020 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 2008-2015 роки вбачається, що індексація грошових доходів виплачувалась: у 2008 році в квітні, листопаді та грудні; у 2009 році в січні та лютому; у 2014 році в жовтні, листопаді та грудні; у 2015 році з січня по квітень (включно) та в листопаді (а.с. 9-16). Таким чином, індексація грошових доходів   ОСОБА_1 фактично не здійснювалась у 2008 році за 9 місяців; 2009 році за 10 місяців; з 2010 рік по 2013 рік; у 2014 року за 9 місяців та 2015 році за 6 місяців, тобто індексація грошового забезпечення Позивачу у визначений вище період не виплачувалась.
За таких обставин, враховуючи чинне у спірний період спеціальне законодавство, яке визначало умови та порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, колегія суддів дійшла висновку про протиправність бездіяльності Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, яка проявилася в не проведенні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року у повному обсязі.
Разом з тим, як вірно було зазначено судом першої інстанцій, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією Відповідача як органу, в якому Позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на Відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити Позивачу індексації грошового забезпечення.
Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі – у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».
Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження – певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.
Отже, суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування Відповідачем здійснено ще не було. Отже, нарахування індексації грошового забезпечення та суми такого нарахування належить виключно до повноважень Відповідача, які є дискреційними.
За таких обставин, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», покладається на Відповідача, а тому відсутні підстави для стягнення з останнього на користь Позивача індексації у конкретній грошовій сумі. Більш того, в порядку адміністративного судочинства підлягають стягненню лише ті суми, які були нараховані, але не виплачені.
При цьому, доводи апелянта щодо невірного розрахунку ОСОБА_1 з індексації його грошового забезпечення, так саме неврахування судом першої інстанції вже виплачених сум індексації грошового забезпечення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з оскаржуваного судового рішення, та, як зазначалось колегією суддів вище, нарахування індексації грошового забезпечення та суми такого нарахування належить виключно до повноважень Відповідача.
Таким чином, вимога Позивача про стягнення з УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії на його користь заборгованості по індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року в сумі 12 781, 41 грн. є необґрунтованою.
Водночас, колегія суддів дійшла висновку, що Позивач має право на отримання та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року. У зв`язку з чим обираючи спосіб захисту порушеного права Позивача у спірних відносинах, колегія суддів виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права Позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку належним та достатнім способом захисту є зобов`язання Відповідача в повному обсязі нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року, оскільки за цей період Відповідач не в повному обсязі нараховував та виплачував індексацію грошового забезпечення.
Разом з тим, визначений спосіб захисту порушених прав Позивача, обраний судом першої інстанції та викладеного в мотивувальній частині судового рішення, не відповідає резолютивній частині рішення, оскільки замість «зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу індексацію» вказано «стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008р. по 06.11.2015р.», тобто резолютивна частина рішення не відповідає мотивувальній, про що також вказує апелянт.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).
Враховуючи викладене та те, що судом першої інстанції правильно визначено в мотивувальній частині рішення спосіб захисту порушених прав Позивача, але в резолютивній частині помилкового зазначено інший спосіб, колегія суддів вважає необхідним, відповідно до ст.ст. 315, 317 КАС України, змінити резолютивну частину судового рішення шляхом її викладення в новій редакції, а в іншій частині рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року – задовольнити частково.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року в наступній редакції:
«Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 06 листопада 2015 року».
В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                            М.П. Коваль

Суддя:                                                                                О.О. Кравець 

         Суддя:                                                                                Л.Є. Зуєва