ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України
15 квітня 2021 року
м. Харків
справа № 614/349/18
провадження № 22-ц/818/650/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Кравченко О.О.,
ім`я (найменування) сторін:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Піско-Радьківська сільська рада Борівського району Харківської області, 
треті особи, які не заявляють самостіних вимог щодо предмета спору, – Борівська державна нотаріальна контора Харківської області, ОСОБА_2 ,
представник – ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 на ухвалу Борівського районного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року в складі судді Гуляєвої Г.М.,
у с т а н о в и в:
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Піско-Радьківської сільської ради про визнання недійсним заповіту.
Позов мотивовано тим, що після смерті його рідного брата  ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина. За життя  ОСОБА_4  залишив заповіт, згідно з яким все своє рухоме та нерухоме майно заповів  ОСОБА_2 , яка є сторонньою особою. Заповіт посвідчено Піско-Радьківською сільською радою Борівського району Харківської області 11 листопада 2016 року.
Зазначає, що ОСОБА_4 не мав волевиявлення на складання заповіту, оскільки тяжко хворів, потребував постійного стороннього догляду та через свій психічний стан не міг усвідомлювати значення своїх дій.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області 11 листопада 2016 року.
Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 23 серпня 2019 року у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково дослідного інституту судових експертиз (далі - Київський НДІСЕ). 
Згідно з висновком № 26073/26074/19-32, складеним 14 лютого 2020 року експертами Київським НДІСЕ, підписи від імені ОСОБА_4 , що містяться у першому та другому примірниках заповіту, складеного 11 листопада 2016 року від імені ОСОБА_4 , посвідченого секретарем Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області в графі «Підпис», у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області за 2016 рік виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 . Питання чи записи « ОСОБА_4 » і «заповіт прочитаний мною уголос» виконані ОСОБА_4 не вирішувались через відсутність зразків почерку ОСОБА_4 . Питання чи виконані підписи від імені ОСОБА_4 в графі «підпис» під впливом природних збивальних факторів не вирішувалось, оскільки ідентифікаційне питання вирішене у категоричній негативній формі.
16 вересня 2020 року  ОСОБА_5 – представник Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області заявив клопотання про призначення додаткової судово-почеркознавчої експертизи.
Клопотання мотивовано тим, що висновок експерта є неповним та неясним. Висновок складено на підставі документів, які були надані представником позивача, при цьому частина документів із зразками підпису ОСОБА_4 не взята до уваги.
Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року клопотання ОСОБА_5 – представника Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області задоволено, призначено по справі додаткову судово - почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено іншому експерту Київського НДІСЕ.
На вирішення експертам поставлено такі питання: 
- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у обох примірниках заповіту, складеного 11 листопада 2016 року, посвідченого секретарем Піско- Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 97, ОСОБА_4 .?
- Чи виконано записи « ОСОБА_4 » і «заповіт прочитаний мною уголос» у обох примірниках заповіту, складеного 11 листопада 2016 року від імені ОСОБА_4 , посвідченого секретарем Піско - Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 97, ОСОБА_4 .?
- Якщо цей підпис та записи виконані ОСОБА_4 , то чи могли вони бути виконані під впливом природних збивальних факторів (вікові зміни, хворобливий стан, незвична поза)?
- Чи могла хвороба ОСОБА_4 вплинути на письмово-рухові навички під час внесення підпису та запису в обидва примірники заповіту, складеного 11 листопада 2016 року, посвідченого секретарем Піско - Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 97, ОСОБА_4 (згідно довідки Ізюмської центральної міської лікарні Харківської області № 791 від 26 березня 2018 року, виданої на ім`я представника позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Ізюмській центральній міській лікарні Харківської області з 11 січня 2016 року по 20 січня 2016 року з приводу глаукоми, виписаний по поліпшенню з гостротою зору правого ока 0,7, лівого ока 0,02). 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що висновок № 26073/26074/19-32, складений 14 лютого 2020 року експертами Київського НДІСЕ, є неповним та неясним, тому призначення додаткової судово-почеркознавчої експертизи сприятиме повному, всебічному встановленню обставин по справі.
29 вересня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок судово-почеркознавчої експертизи № 26073/26074/19-32, складений 14 лютого 2020 року Київським НДІСЕ, є повним, обґрунтованим, конкретним і категоричним, а тому підстави для призначення додаткової експертизи відсутні. Експерт чітко та повно надав відповідь щодо неналежності підпису в заповіті ОСОБА_4 . Питання «Чи виконані підписи під впливом природних збиваючих факторів, експертами не вирішувалось, оскільки ідентифікаційне питання вирішене у категоричній негативній формі. Для проведення експертизи були надані певні документи, які становлять предмет експертного дослідження, а тому підстави для надання нових зразків підпису та їх дослідження відсутні. Порушення встановлених вимог і правил під час проведення експертизи, на які посилається відповідач в обґрунтування клопотання, не є підставою для призначення додаткової експертизи у справі. Також зазначав, що призначення додаткової експертизи порушує розумні строки розгляду справи.
11 листопада 2020 року ОСОБА_5 – представник Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, експертний висновок від 14 лютого 2020 року є неповним і неясним, а тому ухвала про призначення додаткової судово-почеркознавчої експертизи є законною та обґрунтованою.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказував, що заповіт, посвідчений Піско-Радьківською сільською радою Борівського району Харківської області 11 листопада 2016 року, підписано не ОСОБА_4 , волевиявлення померлого на укладення цього правочину відсутнє. 
Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача.
Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.
Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Тлумачення частини другої статті 1257 ЦК України свідчить, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.
Згідно з частинами першою та третьою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Таким чином, наявність волевиявлення особи має бути обов`язковою, особа має бажати настання правових наслідків за укладеним правочином. 
Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 23 серпня 2019 року у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київським НДІСЕ. 
Відповідно до висновку № 26073/26074/19-32, складеного 14 лютого 2020 року експертами Київським НДІСЕ, підписи від імені ОСОБА_4 , що містяться у першому та другому примірниках заповіту, складеного 11 листопада 2016 року від імені ОСОБА_4 , посвідченого секретарем Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області в графі «Підпис», у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області за 2016 рік виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 . Питання чи записи « ОСОБА_4 » і «заповіт прочитаний мною уголос» виконані ОСОБА_4 не вирішувались через відсутність зразків почерку ОСОБА_4 . Питання чи виконані підписи від імені ОСОБА_4 в графі «підпис» під впливом природних збивальних факторів не вирішувалось, оскільки ідентифікаційне питання вирішене у категоричній негативній формі.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
У пункті 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.
Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України).
Згідно зі статтею 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо.
Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.
У справі істотне значення має встановлення наявності чи відсутності волевиявлення ОСОБА_4 на складання 11 листопада 2016 року заповіту, посвідченого секретарем Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області.
Оскільки, експертами при проведенні експертного дослідження 14 лютого 2020 року не надано відповіді на питання «Чи виконано записи « ОСОБА_4 » і «заповіт прочитаний мною уголос» у заповіті, посвідченого 11 листопада 2016 року секретарем Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 97, саме ОСОБА_4 » у зв`язку з відсутністю зразків підпису останнього, дані обставини мають значення для справи та не можуть бути усунуті шляхом допиту експерта, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення додаткової експертизи.
Разом з тим, судова колегія вважає, що з переліку питань, які підлягають постановленню на розгляд експерта, підлягає виключенню питання «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у обох примірниках заповіту, складеного 11 листопада 2016 року, посвідченого секретарем Піско - Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 97, ОСОБА_4 ?», оскільки висновок експерта від 14 лютого 2020 року в цій частині є зрозумілим та повним, у ньому надана відповідь на поставлене судом запитання щодо належності підпису ОСОБА_4 .
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частини перша та п`ята статті 376 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає зміни з доповненням другого абзацу словом «частково» та виключенням з резолютивної частини ухвали суду абзацу четвертого, а саме «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у обох примірниках заповіту, складеного 11 листопада 2016 року, посвідченого секретарем Піско - Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 97, ОСОБА_4 ?» та викладенням шостого, сьомого абзаців резолютивної частини ухвали в такій редакції: «Якщо записи виконані ОСОБА_4 , то чи могли вони бути виконані під впливом природних збивальних факторів (вікові зміни, хворобливий стан, незвична поза)?», «Чи могла хвороба ОСОБА_4 вплинути на письмово рухові навички під час внесення запису в обидва примірники заповіту, складеного 11 листопада 2016 року, посвідченого секретарем Піско - Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 97, ОСОБА_4 (згідно з довідкою Ізюмської центральної міської лікарні № 791 від 26 березня 2018 року, виданої на ім`я представника позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Ізюмській центральній міській лікарні з 11 січня 2016 року по 20 січня 2016 року з приводу глаукоми, виписаний по поліпшенню з гостротою зору правого ока 0,7, лівого ока 0,02). Довідка знаходиться в матеріалах справи.».
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 103, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Борівського районного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року – змінити.
Викласти перший абзац резолютивної частини ухвали у такій редакції: «Клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про призначення додаткової судово-почеркознавчої експертизи – задовольнити частково.».
Виключити з резолютивної частини ухвали абзац четвертий такого змісту:
«Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у обох примірниках заповіту, складеного 11 листопада 2016 року, посвідченого секретарем Піско - Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 97, ОСОБА_4 ?».
Викласти шостий, сьомий абзаци резолютивної частини ухвали у такій редакції: «Якщо записи виконані ОСОБА_4 , то чи могли вони бути виконані під впливом природних збивальних факторів (вікові зміни, хворобливий стан, незвична поза)?
- Чи могла хвороба ОСОБА_4 вплинути на письмово рухові навички під час внесення запису в обидва примірники заповіту, складеного 11 листопада 2016 року, посвідченого секретарем Піско - Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 97, ОСОБА_4 (згідно з довідкою Ізюмської центральної міської лікарні № 791 від 26 березня 2018 року, виданої на ім`я представника позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Ізюмській центральній міській лікарні з 11 січня 2016 року по 20 січня 2016 року з приводу глаукоми, виписаний по поліпшенню з гостротою зору правого ока 0,7, лівого ока 0,02). Довідка знаходиться в матеріалах справи.».
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Повне судове рішення складено 20 квітня 2021 року.
Головуючий                                                                 А.В. Котелевець
Судді                                                                         І.В. Бурлака 
       В.Б. Яцина