Дата документу  Справа № 336/186/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Провадження № 33/807/292/21                                        Головуючий в 1-й інстанції – Галущенко Ю.А.
Єдиний унікальний № 336/186/21                                        Доповідач в 2-й інстанції – Гріпас Ю.О.
Категорія – ч.1 ст.130 КУпАП                

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
09 квітня 2021 року                                                                м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рогальського В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто, 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , зі слів тимчасово не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Як зазначено в постанові, 30.12.2020 року о 01 год.30 хв. ОСОБА_1 по вул. Іванова 23 в м. Запоріжжі керував автомобілем DAEWOO Lanos р.н. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України,за що передбачена відповідальність ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник вважає постанову суду першої інстанції незаконною, та такою, яка ухвалена з невірним застосуванням норм матеріального права та процесуального права. 
Апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, обвинувачення щодо ОСОБА_1 , ґрунтується на недопустимих доказах, що унеможливлюють встановлення вини поза розумним сумнівом. 
Зазначає, що у протоколі, відсутні посилання на дії водія щодо ухилення від огляду, що в свою чергу не може свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Щодо посилання суду, на іншу постанову від 11.03.2021, є упередженим і завчасним ставленням до ОСОБА_1 , оскільки така постанова не набрала законної сили, піддана оскарженню, а тому не може бути використана під час розгляду вказаної справи. 
Також зазначає, що показання свідків в справі не охоплюються відеозаписами події, а тому безперечно не доводить факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Висновки суду про складання протоколу в присутності свідків, є таким, що не ґрунтується на доказах, оскільки протокол складено 01 годині 47 хвилин 30.12.2020 року, а самі свідки пояснюють, що підписували процесуальні документи, на протязі 10-15 хвилин з 23.00 до 00:00 годин 30.12.2020 року. 
Захисник зазначає, що судом протиправно визнано за докази відеозаписи, які не охоплюють події 01 годині 47 хвилин 30.12.2020 року. 
Окрім того, апелянт акцентує увагу на Законі України №720-ІХ, який не містить вказівок щодо відновлення і продовження дії попередньої редакції ст.130 КУпАП, стосовно вчинених адміністративних правопорушень. В діючий КУпАП зміни про відновлення дії ст. 130 КУпАП внесені не були, і чинна редакція на момент розгляду справи передбачала відповідальність лише за керування водним транспортом у стані алкогольного сп`яніння. Посилання суду першої інстанції на роз`яснення комітету Верховної Ради України, а притягнення до відповідальності за КУпАП, в якому керування транспортними засобами в стані сп`яніння не переслідується, є безпідставним. Стаття ж ст.286-1 КК України, є чинною, і не виключена з кримінального закону. 
Просить апеляційний суд постанову судді першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 

Заслухавши в судовому засіданні адвоката Рогальського В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Зі змісту ст.283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.
Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст.280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст.ст.283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Більш того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується письмовим поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені судом в основу прийнятого рішення.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Інші доводи, вже були предметом розгляду суду першої інстанції, та суд дав їм оцінку і навів свої висновки, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції. Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність, чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.1, 2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Аналізуючи доводи захисника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне. 
17 червня 2020 року прийнято Закон України № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Далі - Закон України №720-ІХ).
Законом України № 720-ІХ внесено зміни до Закону № 2617-VІІІ, відповідно до яких із Закону № 2617-VІІІ вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.
Таким чином, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Закону № 2617-VІІІ тобто в редакції до 01 липня 2020 року, а саме в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016.
На стадії визначення тієї норми закону, яка встановлює вид і міру юридичної відповідальності, відбувається вибір такої норми, з`ясовується її зміст, форма та чинність, визначається редакція норми, яка діяла на момент вчинення посягання, встановлюється її дія у часі, просторі та щодо певного кола осіб (статті 2, 8, 13-16 КУпАП). 
Отже, при розгляді справи порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Рогальського В.М. залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року, якою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Ю.О. Гріпас