ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

18 червня 2021 року

м. Харків

справа № 645/5274/20

провадження № 22-ц/818/1864/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого –         Пилипчук Н.П.,

суддів –                 Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач –  ОСОБА_1 ;

відповідач –  ОСОБА_2 ;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_3  до ОСОБА_2  про призначення аліментів у твердій грошовій сумі, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2020 року, постановлене у складі судді Алтухової О.Ю. в м. Харків, 

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 05 жовтня 2013 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу народилася дитина –  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 від 15 квітня 2014. Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 14.08.2020 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі 645/660/16-ц від 14.04.2016 року шлюб було розірвано. Позивач вказує, що відповідач допомоги на утримання їх спільної дитини не надає, отримує нерегулярний дохід, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 10000 гривень на місяць. Розмір аліментів позивач обґрунтовує тим, що відповідач працює в сфері ІТ, яка на сьогоднішній день є однією з найприбутковіших на ринку праці України. На момент спільного проживання в шлюбі, коли позивачу були відомі чіткі розміри прибутку відповідач в середньому на місяць отримував дохід у розмірі не менше 20000 грн, у зв`язку з чим, вважає що є достатньо підстав вважати, що ця сума є більшою, у зв`язку з отриманням відповідачем більш високої кваліфікації у даній сфері. На даний час позивач перебуває у пошуку фінансів для покращення житлових умов дитини, а саме – придбання нової нерухомості та оформлення її зокрема на сина. Окрім того, позивач вказує, що відповідач не має інших дітей, батьки відповідача не перебувають у безпорадному стані. Таким чином на думку позивача, розмір аліментів у сумі 10000 грн є обґрунтованим.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_3  – задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3  аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., починаючи з 11.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. 

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права. Зазначає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, оскільки суд при винесенні рішення та визначенні розміру  аліментів виходив із неіснуючого середньомісячного доходу відповідача у розмірі не менше 20000 грн. Позивачем чи його представником - адвокатом Ляпіним Д.Б. не було надано до суду жодних належних та достатніх доказів того що середньомісячний дохід відповідача становить суму не менше ніж 20000 грн. Вказує, що до суду першої інстанції відповідачем було подано разом з відзивом на позовну заяву податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2019 рік та перше півріччя 2020 року, відповідно до змісту якої відповідач доходу за вказаний період не отримував. Також згідно довідки Головного управління ДПС у Харківській області від 06.10.2020 № 17841/ФОП/20-40-04-41-23 обсяг доходу ФОП ОСОБА_2  за 2019 рік склав - 0,00 грн., згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків виданих Головним управлінням ДПС у Харківській області № К/0002316/20-40-76-03-12  ОСОБА_2  за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2020 року доходу за вказаний період не отримував. Звертає увагу суду на те, що і до звернення до суду з позовом про стягнення аліментів позивачкою, відповідач самостійно надавав їй матеріальну допомогу для забезпечення потреб спільної дитини у розмірі - 2000 грн.(копїї розписок позивачки про отримання коштів ОСОБА_3  від ОСОБА_2  в рахунок аліментів за період з 26.02.2015 року по 08.08.2020 року містяться в матеріалах судової справи (а.с. 48-61) ), а також виконував всі інші обов`язки, покладені законом та необхідні для належного утримання нашої спільної дитини. Вказує, що діагноз - синдром підвищеної нервової - рефлекторної збудливості (фебрильні судоми в анамнезі з 2015 року) та вроджена вада серця -2 х стулковий аортальний клапан (з 04.07.2019 року) не підтверджує той факт, що цей стан здоров`я спільної дитини потребує постійних грошових витрат на обстеження та лікування. Враховуючи, що обов`язок утримувати неповнолітньої дитини є в рівній мірі обов`язком як матері, так і батька, вважає правильним та законним розміром сплати аліментів є 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто -1197,50 грн. Однак, відповідач вважає за можливе сплачувати аліменти на користь позивачки в більшому розмірі, а саме - 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Представник позивача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначав, що ключовими доказами для суду першої інстанції при постановленні рішення був не розмір заробітної плати відповідача, а інші обставини, зокрема суд врахував стан здоров`я дитини, ступінь участі кожного з батьків у його забезпеченні та вихованні, реальні витрати, необхідні для забезпечення гідного рівня життя дитини. Вказує, що згідно практики Верховного Суду, розмір аліментів не є незмінним. Апелянт має право на зменшення розміру виплат на утримання спільної дитини, шляхом подання заяви до суду про зменшення розміру аліментів.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням наданих позивачем та відповідачем доказів, виходив з того, що відповідач має можливість виплачувати аліменти саме в такому розмірі.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно податкової декларації платника єдиного податку – Фізичної особи – підприємця за 2019 рік та перше півріччя 2020 року ОСОБА_2 доходу за вказаний період не отримував.

Матеріали справи містять копії розписок позивача про отримання коштів ОСОБА_3 від ОСОБА_2 в рахунок аліментів за період з 26.02.2015 року по 08.08.2020 року (а.с.48-61)

Відповідно довідки №870 від 30.10.2020 року виданої головним лікарем КНП «МДП №7» ХМР, малолітня дитина – ОСОБА_5 , 2014 року народження перебуває на диспансерному обліку у лікаря невролога дитячої КНП «МДП №7» ХМР з діагнозом: синдром підвищеної нервово – рефлекторної збудливості (фебрильні судоми в анамнезі з 2015 року), дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря кардіоревматолога дитячого КНП «МДП №7» ХМР з діагнозом: вроджена вада серця – 2-х стулковий аортальний клапан (з 04.07.2019 року) (а.с.73).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», яким частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання сина – ОСОБА_5 .

Проте, колегія суддів не може погодитись з розміром стягнутих аліментів, оскільки при визначенні розміру аліментів, судом не враховано положень ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно довідки Головного управління ДПС у Харківській області від 06.10.2020 № 17841/ФОП/20-40-04-41-23 обсяг доходу ФОП ОСОБА_2 за 2019 рік склав - 0,00 грн., згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків виданих Головним управлінням ДПС у Харківській області № К/0002316/20-40-76-03-12 ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2020 року доходу за вказаний період не отримував, довідки про доходи ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

За положеннями з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції враховує вищевказані обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 3000 грн., з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Висновок суду першої інстанції не  в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь   ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , 2014 року народження, з 5000 грн. до 3000 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2020 року в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь   ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 грн., починаючи з 11.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий –                                                             Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                О.В. Маміна

                                                                       О.Ю. Тичкова