ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 р.	Справа № 520/5656/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 30.11.20 року по справі № 520/5656/2020
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Слобожанської митниці Держмитслужби                 
          про визнання  протиправною відмови та  зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі – відповідач) в якому просив:
визнати протиправною відмову Слобожанської митниці Держмитслужби від 11.01.2020 року вих. №714-08-714-21/1-12/446 в поверненні майна, яке належить позивачу та зобов`язати Слобожанську митницю Держмитслужби повернути вилучене майно, жіночий одяг у кількості 17 одиниць, згідно опису зазначеного в протоколі про порушення митних правил № 2607/80700/18 від 27.10.2018;
зобов`язати митницю Держмитслужби подати звіт про виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАСУ.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року по справі №520/5656/2020 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що законодавством визначено, що сплата митних платежів передбачена, якщо товар не конфісковано. Стаття 243 Митного кодексу України не може бути застосована до вилученого майна позивача, оскільки провадження у справі не припинено, а закрито. Крім того, позивач зазначає, що порядок, яким має керуватися митний орган, закріплений постановою Харківського апеляційного суду у справі №640/7621/19, відповідно до висновків якого, повернення вилученого у позивача майна визначається в порядку, як наслідок, закриття провадження, та регулюється ч.3 ст. 529 Митного кодексу України та ст. 296 КУпАП. Крім того, позивач зазначає, що митний орган за результатами розгляду заяви, повинен повернути вилучене у ОСОБА_1 майно, згідно зазначеного в протоколі про порушення митних правил №260/80700/18 від 27.10.2018 року, без справляння митних платежів та податків, оскільки його не визнано винним у порушення митних правил, дане майно не є комерційним вантажем, а є виключно особистими речами ОСОБА_1 .
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 26.10.2018 о 21 год. 45 хв. в міжнародному залі «Приліт» МАПП «Харків- аеропорт», під час митного контролю та митного оформлення пасажирів рейсу №1475 «Стамбул-Харків» ОСОБА_1 самостійно обрав формою проходження митного контролю «Зелений коридор».
За результатами огляду багажа ОСОБА_1 посадовими особами митного органу було виявлено жіночий одяг (виробник Китай) у кількості 17 одиниць загальною вартістю (зі слів ОСОБА_1 та даних товарного чеку) 75040,00 грн., які сумарною вартістю перевищували гранично допустиму максимальну норму, визначену статтею 374 МК України.
Товари, сумарна вартість яких перевищувала еквівалент 1000 евро, були вилучені у ОСОБА_1 за протоколом 2607/80700/18 від 27.10.2018., у кількості 14 одиниць, на суму 42700 грн.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2019 у справі №640/7621/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 471 МК України та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700,00 грн. Долю вилучених, згідно з протоколом № 2607/80700/18 від 27.10.2018 р., предметів порушення митних правил, а саме: 9 десять курток жіночих та чотири дублянки жіночі, визначеною загальною вартістю 61300 грн., вирішити у відповідності до норм Митного законодавства України.
Постановою Харківського апеляційного суду від 12.11.2019 постанову Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2019 скасовано, а провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 471 МК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
З метою повернення вилучених у позивача речей, після набрання законної сили рішенням Харківського апеляційного суду від 12.11.2019 у справі №640/7621/19, позивач звернувся з заявою до митного органу.
На запит адвоката Верещаки Н.В. від 08.01.2020 (вх.№191/12), Слобожанською митницею Держмитслужби надано відповідь за вих. №7.14-08-7.14-21/1-12/446 від 11.01.2020, згідно якої митниця, з посиланням на ст. 242,  ч. 3 ст. 243, ст. 374 МК України,  повідомила, що видача товарів, які були вилучені у ОСОБА_1 , можлива за умови дотримання останнім приписів пунктів 9.2, 9.8, 9.9 Порядку №627, а саме після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів.
Не погодившись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова відповідача в поверненні позивачу майна без сплати митних платежів, здійснена з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому підстави для скасування рішення Слобожанської митниці Держмитслужби від 11.01.2020 року вих. №714-08-714-21/1-12/446 та зобов`язання повернути позивачу майно без проходження відповідного митного оформлення - відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною  1  ст. 318 Митного кодексу України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
У відповідності до ст. 366 Митного кодекс України  канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.
Згідно з ч.1  ст. 374 Митного кодексу, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу  встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Відповідно до ч.1  статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ч. 5 статті 255 Митного кодексу України  митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. 
Пкнктом 6 ч. 6 ст. 255 Митного кодексу України встановлено, що  при виявленні порушення митних правил орган доходів і зборів здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до     розділу X цього Кодексу.
Згідно зі ст. 242 Митного кодексу України товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.
У відповідності до ч. 3  ст. 243 Митного кодексу України    якщо за рішенням суду у справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3     статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.
Пунктом 9.1 Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого     наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №627 втсановлено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах Митниць під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат Митниць на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.
Згідно із п. 9.2 Порядку №627, видача зі складу Митниці товарів, транспортних засобів комерційного призначення особам, зазначеним у пункті 9.1 цього розділу, здійснюється за умови подання на ім`я керівника Митниці або особи, яка виконує його обов`язки, відповідної заяви/звернення, у якій зазначаються поштова адреса та за наявності електронна адреса і контактний телефон заявника.
Матеріалами справи встановлено, що постановою Харківського апеляційного суду від 12.11.2019 постанову Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2019 скасовано, а провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 471 МК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Колегія суддів на підставі викладеного вважає, що постановою Харківського апеляційного суду від 12.11.2019 року у справі №640/7621/19 провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 471 Митного кодексу України закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення, тобто не за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність події і складу адміністративного правопорушення та закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 цього Кодексу є окремими підставами для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, які визначені різними пунктами ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Стосовно посилань апеляційної скарги позивача на ч.3 ст. 528 МК України, відповідно до положень якої у разі, якщо за результатами перевірки законності та обгрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації, то колегія суддів зазначає наступне.
Конфіскація, як вид адміністративного стягнення не застосовувався, а визначена судом першої інстанції сума штрафу ОСОБА_1 не була сплачена, а тому у даному випадку вказана норма застосуванню не підлягає.
Застосована Харківським апеляційним судом у справі №640/7621/19 підстава для закриття провадження у справі не спростовує наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, а, в розумінні статті 38 КУпАП, лише унеможливлює застосування до правопорушника адміністративного стягнення.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача на те, що вилучені товари є його особистими речами, то колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 36 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, «особисті речі» - це товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам.
Крім того, статтею 370 МК України визначено перелік товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян. Так, особистими речами вважаються, зокрема, одяг, білизна, взуття, що мають суто особистий характер, призначені виключно для власного користування і мають ознаки таких, що були у користуванні.
Таким чином,  переміщуваний ОСОБА_1 товар - жіночий верхній одяг в кількості 17 одиниць не має ознак таких, що були у використанні, а є виключно новим товаром. Крім того, переміщуваний ОСОБА_1 товар є жіночим одягом різного розміру (38, 40, 42, 44, 46, 48).
Колегія суддів зазначає, що вилучений у ОСОБА_1 товар, в розумінні Митного кодексу України, не відноситься до категорії особистих речей, що не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від оподаткування митними платежами.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що закриття справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 не звільняє його від обов`язку сплати митних платежів за товар, сумарна вартість якого перевищує визначені статтею 374 Митного кодексу України обсяги.
Статтею 290 Митного кодексу України визначено перелік обставин, за яких обов`язок зі сплати митних платежів припиняється. Однак, положеннями наведеної норми не передбачено такої підстави припинення, як притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість відмови відповідача в поверненні позивачу конфіскованого майна, а тому, підстави для скасування рішення Слобожанської митниці Держмитслужби від 11.01.2020 року вих. №714-08-714-21/1-12/446 відсутні.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Решта тверджень та посилань апелянта колегією суддів не приймається до уваги, через їх необґрунтованість або непідтвердженість матеріалами справи.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги відповідачів залишити без задоволення, а рішення суду -  залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 по справі № 520/5656/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  18.05.2021 року