Справа № 461/3699/21                                Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 33/811/822/21                                Доповідач: Гуцал І. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю представника Галицької митниці Держмитслужби України Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Овсієнка Сергія Анатолійовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України,

в с т а н о в и в :

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2021 року   ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накладено на нього стягнення у виді конфіскації в дохід держави транспортного засобу марки CITROEN PICASSO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 .
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) судовий збір в розмірі 454 грн.
Згідно постанови судді 3 квітня 2021 року о 12.10 год., в зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби, заїхав транспортний засіб «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому в якості пасажира переміщувався ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ), який слідував з Республіки Польщі в Україну.
Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу встановлено, що на даного громадянина спрацював профіль ризику 401-1 та 801-1, що наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших транспортних засобів, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення. Проведеною перевіркою у відповідності до інформації електронних баз даних АСМО «Інспектор» та єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи ДФС з`ясовано, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) ввіз на митну територію України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб: 30 травня 2019 року о 03:04:02 год., автомобіль «CITROEN PICASSO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , через митний пост «Володимир-Волинський» Волинської митниці ДФС.
Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) до митного контролю не надав.
Таким чином, ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) на транспортному засобі, «CITROEN PICASSO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України більше ніж на тридцять діб.
Не погоджуючись з постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року адвокат Овсієнко С.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить дану постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з висновком судді суду першої інстанції не погоджується, рішення суду вважає незаконним.
Повідомляє, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) до суду першої інстанції не прибував через значну територіальну віддаленість та складністю перетину кордону у зв`язку із пандемією СOVID-19.
Звертає увагу, що станом на 30 травня 2019 року диспозиція ст. 481 МК України не передбачала відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну території України або строку тимчасового вивезення товарів за межі території України.
Повідомляє, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) не зміг своєчасно вивезти автомобіль через його поломку, відремонтувати в Україні його було практично не можливо через складність перетину кордону та хворобу дитини. Зазначає , що зазначені обставини є форс-мажорними, оскільки не залежали від волі особи відносно якої складено протокол.
У судове засідання призначене на  16 червня 2021 року ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) та його представник не прибули, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, адвокат Овсієнко С.А. подав клопотання про розгляд справи без їх участі.
Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи відносно, якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не прибула до суду, про причини неявки не повідомила, адвокат подав клопотання про розгляд справи без їх участі, суддя апеляційного суду вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) та його представника.
Заслухавши пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби України на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Вищевказані вимоги закону суддею суду першої інстанції було дотримано в повному обсязі, оскільки висновок судді суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 ( ОСОБА_4 ) адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя суду першої інстанції надав належну оцінку.
Так винуватість ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0624/20900/21 від 3 квітня 2021 року; витягом із АСМО «Інспектор» щодо ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ), доповідною запискою Л. Гоменюк. 
Дані докази, на думку судді апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Згідно з ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Згідно з ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Між тим, ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) не надав під час складання протоколу про порушення митних правил пояснення причин невиконання зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу, тобто порушник не підтвердив того факту, що він з приводу не порушення строку доставляння транспортного засобу на митницю звертався в органи доходів і зборів.
Інформація щодо вивезення за межі митної території України транспортного засобу станом на 3 квітня 2021 року (дату складання протоколу) відсутня. 
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) не зміг вивести автомобіль через поломку та хворобу сина не заслуговують на увагу.
Відповідно до п. 6 розділу VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» № 657 від 31 травня 2021 року у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) в суді першої та апеляційної інстанції не надав. 
Доводи зазначені в апеляційній скарзі про те, що станом на 30 травня 2019 року диспозиція ст. 481 МК України не передбачала відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну території України або строку тимчасового вивезення товарів за межі території України не заслуговують на увагу.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2019 року через пункт пропуску «Володимир Волинський» Волинської митниці ДФС ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» з метою особистого користування строком до 1 року було ввезено автомобіль «CITROEN PICASSO».
Згідно ч. 1 ст. 380 МК України, ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ), повинна був вивезти вищевказаний автомобіль за межі митної території України в строк до одного року, тобто до 30 травня 2020 року. Станом на 3 квітня 2021 року вказаний транспортний засіб за межі митної території України не вивезено та продовжує перебувати па митній території України з порушенням строку тимчасового ввезення.
Таким чином з 30 травня 2020 почалось порушення виконання обов`язку ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) вивезення автомобіля за межі митної території України, що тим самим утворює триваюче правопорушення. Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.
Законом України №2725-VIII від 16 травня 2019 року, статтю 481 МК України викладено в повій редакції, зміни вступили в дію з 22 серпня 2019 року.
Частина 6 статті 481 МК України в редакції від 16 травня 2019 року, передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) до часу складення протоколу – 3 квітня 2021 року своє зобов`язання не виконала, ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) вчинив триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 6 ст. 481 МК України.
Доводи сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) складу адміністративного правопорушення суддя вважає необґрунтованими й до уваги не бере, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами у справі.
       Доводи апелянта, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) не мав змоги вільно вивезти автомобіль у зв`язку із епідеміологічною ситуацією не беруться до уваги суддею апеляційного суду, оскільки ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) мав можливість повідомити митні ограни про зазначену обставину.
       Постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її скасування та закриття провадження у справі немає.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника та застосував таке згідно з вимогами ст. 33 КУпАП у межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Овсієнка Сергія Анатолійовича - без задоволення.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                   Гуцал І.П.