ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 року
м. Харків
Справа № 646/310/19
Провадження № 22-ц/818/3649/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого Хорошевського О.М.
суддів  Бурлака І.В., Яцина В.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справив приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката – Зябкіна Вадима Володимировича та представника ОСОБА_2 адвоката – Прокоп`єва Костянтина Євгеновича на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року, постановлене суддею Шелест І.М., 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа СК «Домінанта» про відшкодування шкоди,
УСТАНОВИВ:
У січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідачки шкоду заподіяну в результаті ДТП у розмірі 107829,00 грн та судові витрати у розмірі 3409,49грн.
В обґрунтування позову зазначено, що в результаті ДТП, що мала місце 27.05.2018 за участю автомобілів «Ніссан Мікра» р. н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «Фольксваген Кадді» р. н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 позивачу заподіяна шкода у сумі 107829,00 грн, яка має бути стягнута з ОСОБА_1 як винуватця ДТП. Крім того позивач просив стягнути судові витрати у розмірі 3409,49 грн, в тому числі 2000,00 грн витрат на судову товарознавчу експертизу, 162,60 грн та 168,60 грн витрат на повідомлення відповідача та страхової компанії та 1078,29 грн судового збору.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у сумі 57829,00 грн Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 578,29 грн судового збору. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_3  1072,61 грн витрат на проведення експертизи. У задоволенні позову в іншій частині – відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне, необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.
Скарга містить посилання на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач звернувся до неналежного відповідача, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність була застрахована у ТДВ СТ «Домінанта». Крім того, суд безпідставно взяв до уваги мінімальну страхову суму, фактично самостійно встановивши страховий ліміт. Судом не було встановлено ступінь вини водіїв у дорожньо-транспортній пригоді.
Також, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що розгляд справи тривав понад два роки, і жодного разу відповідачкою не було надано суду страхового полісу на підтвердження факту наявності застрахованої цивільно-правової відповідальності. суд самостійно без будь-яких причин залучив до участі у справі невідому особу СК «Домінанта». Жодним рішенням не встановлено вини у ДТП саме ОСОБА_3 суд неправомірно застосував положення «Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки доказів наявності страхового полісу суду надано не було, тому підстав вважати, що відповідальність була застрахована не має.
Відзивів на апеляційні скарги не надходило.
09.06.2021 року представником позивача було подано письмові пояснення, в яких він заперечує проти задоволення скарги ОСОБА_1 та наголошує, що відповідачкою не було надано до суду полісу страхової відповідальності.
Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що на момент звернення до суду з цим позовом (17.01.2019) обставини вини учасників ДТП були встановлені (зокрема, 03.08.2018 щодо вини  ОСОБА_1 ), встановлений Законом № 1961?IV 1?річний строк з моменту скоєння ДТП (27.05.2018) для звернення потерпілого з заявою про страхову виплату не сплинув (такий строк спливає 27.05.2019, тобто через п`ять місяців після звернення позивача з позовом до суду). Таким чином позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди підлягають частковому задоволенню, за вирахуванням суми ліміту страхової виплати, на суму 57829,00 грн (107829,00 грн – 50000,00 грн). 
Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимогст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 27.05.2018 мало місце дорожньо?транспортна пригода за участю транспортних засобів Nissan Micra, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та Volkswagen Caddy, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .

03.08.2018 Київський районний суд м. Харкова виніс постанову по справі № 640/13624/18, якою ОСОБА_1 визнав винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно мотивувальної частини зазначеної постанови 27.05.2018 о 12:10 год. за адресою: м. Харків, вул. Чернишевська, 72, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Nissan Micra, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Каразіна в м. Харкові при виїзді на нерегульоване перехрест з вул. Чернишевська, не надала переваги в русі автомобілю Volkswagen Caddy, р.н. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення автомобілів. Автомобілі отримали механічні пошкодження, спричинені матеріальні збитки.

26.10.2018 постановою Харківського апеляційного суду по справі № 640/13619/18 скасовано постанову Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2018 та винести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП – у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративних стягнень.
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Внаслідок ДТП пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Caddy» державний реєстраційний номер НОМЕР_2  , власником якого є ОСОБА_6 .
Згідно електронного повідомлення № 000039 від 04.06.2018 позивач пропонував ОСОБА_1 прибути 07.06.2018 о 10?00 на огляд пошкодженого автомобіля Volkswagen, р.н. НОМЕР_2 за адресою: м. Харків, вул. Переможців 6?А.

Згідно електронного повідомлення №000040 від 04.06.2018 позивач пропонував страховій компанії «Домінанта» прибути 07.06.2018 о 10?00 на огляд пошкодженого автомобіля Volkswagen, р.н. НОМЕР_2 за адресою: м. Харків, вул. Переможців 6?А.
07.06.2018 спеціалістом було проведено огляд автомобіля позивача на предмет ушкоджень.

Відповідно до висновку автотоварознавчої екпертизи № 23С від 16.07.2018 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Volkswagen Caddy, р. н.  НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП 27.05.2018, визначений рівною ринковою вартістю на момент пошкодження, становить 120057,60грн.

Вартість автотоварознавчого дослідження згідно договору про надання послуг від 01.06.2018, акту приймання?передачі від 16.07.2018, квитанції № 334361 від 01.06.2018 становить 2000,00грн.

Фактична вартість здійсненого ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, р.н. НОМЕР_2 згідно наявних в матеріалах справи наряду?замовлення від 05.10.2018, акта приймання?передачі робіт від 27.12.2018 становить 107829,00грн.
Згідно технічного паспорту власником автомобіля Nissan Micra, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_7 . 
До апеляційної скарги долучено копію страхового полісу від 01.02.2018 року №АМ3192244 код страховика 156 згідно якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована у ТДВ СТ «Домінанта», сума страхової виплати 200000,00 франшиза нуль.
Відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 866 від 07.06.2018 було анульовано ліцензію ТДВ «СТ «Домінанта» на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Отже, відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 21 березня 2019 року № 423 ТДВ «СТ «Домінанта» виключено з Державного реєстру фінансових установ у зв`язку з анулюванням ліцензії ТДВ «СТ «Домінанта» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг від 07 червня 2018 року № 866. Анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії СТ № 502 від 07 серпня 2007 року, видане ТДВ «СТ «Домінанта», отже, ТДВ «СТ «Домінанта» позбавлено членства в МТСБУ через заборгованість до фондів бюро.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до статті 2 Закону № 1961-IVвідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).
Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Відповідно до пункту 49.1статті 49 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.
Згідно із статтею 52 цього Закону передбачено:
-пунктом 52.1. Членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.
-пунктом 52.4. Страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування.
-пунктом 52.5. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Статтею 29 Закону № 1961-IVвстановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Підпунктом 33.1.4. пункту 33.1.статті 33 Закону № 1961-IVпередбачено, що у разі настання дорожньо - транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Згідно з пунктом 35.1.статті 35 Закону № 1961-IVдля отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Таким чином, особа, яка має бажання отримати відшкодування, повинна чітко дотримуватися порядку, визначеного цим Законом, який є імперативним для даних правовідносин та чітко визначає порядок отримання регламентної виплати, а також підстави для відмови в отриманні регламентної виплати.
Згідно з підпунктом «ґ» пункту 41.1статті 41 Закону № 1961 - IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Статтею 52 Закону № 1961 IV врегульовано питання припинення членства в МТСБУ, зокрема, повне членство страховика в МТСБУ припиняється у разі позбавлення страховика - повного члена МТСБУ такого статусу, втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ або виключення такого страховика із членів МТСБУ. Страховик, членство якого у МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 року по справі № 761/22989/15-ц.
Отже, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) - на МТСБУ.
Відповідно до даних веб-сайту МТСБУ щодо перевірки статусу чинності полісу внутрішнього страхування за результатами пошуку за номером полісу«АХ2090ЕВ» станом на 27 травня 2018 року (дата вчинення ДТП) поліс являвся дійсним.
Відповідно до даних веб-сайту МТСБУ страховика ТДВ «СТ «Домінанта» було позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 02 липня 2018 року.
ДТП за участі сторін сталася 27 травня 2018 року, а анулювання ліцензій ТДВ «СТ «Домінанта» відбулася на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 07 червня 2018 року, тобто через тиждень з моменту ДТП.
Доказів того, що ОСОБА_6 у передбачений Законом № 1961 - IV строк зверталася до ТДВ «СТ «Домінанта» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування матеріали справи не містять. Не надано їх і до суду апеляційної скарги.
Відомостей про те, що позивач зверталася з вимогою про відшкодування спричиненої ДТП матеріальної шкоди до МТСБУ також немає.
Посилання апеляційної скарги про те, що позивачу не було відомо про наявність страхового полісу судова колегія відхиляє, оскільки вказані відомості позивач мав можливість отримати самостійно на сайті МТСБУ. Вказані відомості перебувають у вільному доступі.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 - IV).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
За таких обставин, у разі якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавача шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.
Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, яка відступила від висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року в справі № 6-2587цс18 (http://reestr.court.gov.ua/Review/75296543).
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка на момент скоєння ДТП була застрахована, позивач повинен був вимагати кошти за майнову шкоду (у розмірі визначеному відповідно до законодавства) зі страхової компанії, а у разі ліквідації ТДВ «СТ «Домінанта» - від МТСБУ.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про не встановлення судом ступінь вини водіїв у дорожньо-транспортній пригоді то судова колегія їх відхиляє, оскільки вина ОСОБА_1 встановлена постановою Київського районного суду м.Харкова, яка набрала законної сили. Щодо вини ОСОБА_3 то кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину. А постанова Київського районного суду м.Харкова постановлена відносно ОСОБА_8 скасована Постановою Харківського апеляційного суду від 26.10.2018 року.
Таким чином на момент розгляду справи достеменно встановлено наявність вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді.
Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати и детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст.376 ЦПК України вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Виходячи з викладеного та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, а саме те, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Такими чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1614,44 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги  представника ОСОБА_1 адвоката – Зябкіна Вадима Володимировича та представника ОСОБА_2 адвоката – Прокоп`єва Костянтина Євгеновича задовольнити частково.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року скасувати.
У задоволенні позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа СК «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 1614,44 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.
Головуючий                                                        О.М. Хорошевський
Судді:                                                                І.В. Бурлака
В.Б.Яцина
Повне текст постанови складено 24 червня 2021 року.