Ухвала
 
19 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 569/22160/20
провадження № 61-7654ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І., 
розглянув касаційну скаргу Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року у справі за позовом Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року до суду звернулося Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» (далі - ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК») з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 65 812, 64 грн матеріальної шкоди, завданої незаконним звільненням працівника. 
Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач при виконанні обов`язків директора ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» 08 січня 2019 року видав наказ № 5-к-о про звільнення ОСОБА_2 з посади провідного економіста служби закупівель у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. В подальшому, 29 січня 2020 року, рішенням Печерського районного суду міста Києва позов ОСОБА_2 задоволено, поновлено його на попередньо займаній посаді з 08 січня 2019 року та стягнуто із роботодавця на його користь                   17 127, 40 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Постановою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року апеляційну скаргу представника ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» задоволено частково і доповнено резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині стягнення з підприємства на користь ОСОБА_2 17 127, 40 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу таким формулюванням: «з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».
Як на правову підставу для задоволення позову, ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» посилалося на норми статей 130, 134, 237 КЗпП України і просило стягнути з                  ОСОБА_1 на його користь 65 812, 64 грн, які складаються із 17 127, 40 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 11 392, 70 грн нарахованого і сплаченого єдиного соціального внеску на середній заробіток за час вимушеного прогулу та 37 292, 54 грн виплаченої Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття допомоги по безробіттю.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2021 року ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» в задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року апеляційну скаргу ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» задоволено частково.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2021 року скасовано.
У задоволенні позову ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовлено.
07 травня 2021 року ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого             2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року у вказаній вище справі, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).  
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом                      на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної                                 скарги) - 2 270 грн.  
Ціна позову у даній справі становить 65 812,64 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                         (2 270 грн х 100=227 000 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню: якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.   
Непогодження заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не має розглядатися як така обставина, що має впливати на визначення справи як такої, що має виняткове значення для заявника, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.
Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
З урахуванням наведеного, оскільки ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року у справі за позовом Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         І. В. Литвиненко  
 
                                                                В. С. Висоцька
 
                                                                                                    А. І. Грушицький