Справа № 149/448/21 
Провадження № 33/801/464/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник  І. В.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року                                                                               м. Вінниця

       Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – адвоката Виноградського А. П. на постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, –

встановив:

       Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн 00 к., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 20 лютого 2021 року о 12 год 13 хв на автодорозі с. Уланів – м. Калинівка він керував автомобілем ВАЗ «210700-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, жвава мова, зіниці очей не реагують на світло). Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки в присутності двох свідків.
       Захисник ОСОБА_1 – адвокат Виноградський А. П. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року, а провадження у справі закрити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки відеозапису з камери поліцейського, який у якості доказів долучено до матеріалів справи. На відеозаписі зафіксовано, що поліцейський автомобіль під`їхав до транспортного засобу ОСОБА_1 , який знаходився на узбіччі автомобільної дороги, тому факт керування транспортним засобом доказами не підтверджується. Наявні у матеріалах справи відеодокази не підтверджують перевірку поліцейськими реакцію зіниць на світло шляхом спрямування яскравого світла безпосередньо у бік очей ОСОБА_1 . Відеозапис не підтверджує факту залучення свідків, встановлення їх особи шляхом перевірки документів, що посвідчують особу, факт засвідчення ними відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
       Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
       Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 449996 від 20 лютого 2021 року 20 лютого 2021 року о 12 год 20 хв на автодорозі с. Уланів – м. Калинівка ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ «210700-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, жвава мова, зіниці очей не реагують на світло). Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки в присутності двох свідків.
       В протоколі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з протоколом та освідування пройде самостійно через брак часу.
       Відмова ОСОБА_1  від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , які є належними і допустимими доказами по справі.
       Факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у Хмільницькій центральній районній лікарні не заперечував і сам ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією частини першої статті 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі – Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
       Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
       Відповідно з пунктом 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.
       Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , тому що він особисто в суді пояснював про те, що працівники поліції рухались на службовому автомобілі йому на зустріч, а після того як автомобілі розминулись, вони розвернулись на дорозі, наздогнали його автомобіль та за допомогою звукового сигналу наказали зупинитись. Отже, твердження в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції під`їхали з-заду до автомобіля ОСОБА_1 , а тому не могли бачити чи увімкнено у його автомобілі ближнє світло фар, не відповідає дійсності.
       Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, хоча і є порушенням, але не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.        
       Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.
       Оскільки постановою районного суду ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності в межах строків, визначених статтею 38 КУпАП, а за наслідком апеляційного перегляду постанова суду першої інстанції залишена без змін, є безпідставними доводи клопотання захисника про закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням зазначених строків.
       Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, –

постановив:

       Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Виноградського А. П. залишити без задоволення, а постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року – без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                        О. С. Панасюк