Ухвала
 
08 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 165/1051/15
провадження № 61-4645cк21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року у складі судді: Василюка А. В., постанову Волинського апеляційного суду від 21 січня 2021 року у складі колегії суддів: Осіпука В. В., Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю., до якої включено скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року у складі судді: Осіпука В. В., та у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 840,12 доларів США та пені в розмірі 7 221,32 грн.
 
Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 28 травня 2015 року позов АТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» за договором кредиту № 11177966000 від 05 липня 2007 року 12 518,32 доларів США заборгованості по тілу кредиту, 1 321,80 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а всього 13 840,12 доларів США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 316 690,08 грн, пеню в сумі 7 221,32 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі відмовлено.
 
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 28 травня 2015 року.
 
ПостановоюВолинського апеляційного суду від 21 січня 2021 року заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 28 травня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості та судового збору скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 відмовлено. У решті рішення залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
18 березня 2021 року засобами поштового зв`язку АТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 січня 2021 року, до якої включено скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року. АТ «УкрСиббанк»посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постанову та ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ціна позову у справі № 165/1051/15 становить 13 840,12 доларів США та 7 221,32 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
АТ «УкрСиббанк» у касаційній скарзі вказує, що справа є з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак існування ситуації за якої права позивача можуть бути порушені з підстав незабезпечення єдності практики (неврахування правових висновків Верховного Суду) судами нижчих інстанцій свідчить про наявність питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення єдності судової практики. Проте АТ «УкрСиббанк» не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. АТ «УкрСиббанк» у касаційній скарзі також посилається на підпункт в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу). Проте АТ «УкрСиббанк» не обґрунтовує чому справа становить значний суспільний інтерес та в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Волинського апеляційного суду від 21 січня 2021 року про можливість її оскарження у касаційному порядкуне є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржену ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року, постанову Волинського апеляційного суду від 21 січня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга АТ «УкрСиббанк» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 17, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити акціонерному товариству «Укрсиббанк» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року, постанову Волинського апеляційного суду від 21 січня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                                        Н. О. Антоненко
 
                                                                                                      М. М. Русинчук