КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
           
Справа № 369/9529/20                                                        Головуючий у 1-й інст. - Дубас Т.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/9284/2021                                         Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
          30 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді            Рубан  С.М.
                                   суддів                       Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.                          
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в особі Генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича   на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2020 року позивач звернувся до Києво - Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором від 10 вересня 2013 року у розмірі 60 656 грн 85 к., з яких: 3% річних у розмірі 2 663 грн 71 к., інфляційні втрати у розмірі 6 525 грн 76 к., подвійна облікова ставка НБУ у розмірі 8 016 грн 55 к., заборгованість за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 29 555 грн 08 к., заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у розмірі 2 987 грн 85 к., пеня у розмірі 10 907 грн 90 к., а також судові витрати.
 
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 вересня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, а також Додаток до вказаного договору. Відповідно до Додатку відповідач відкрив банківський рахунок та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold з встановленим кредитним лімітом 75 000 грн.
 
21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк», відповідно до Договору про відступлення прав вимоги, відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором від 10 вересня 2013 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 .
 
У подальшому 26 грудня 2018 року на підставі договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 10 вересня 2013 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , правонаступником всіх прав та обов`язків, щодо пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором  стало ТОВ «ФК «ВЕСТА».
 
В свою чергу, ТОВ «ФК «ВЕСТА» передало право вимоги за кредитним договором позивачу на підставі договору відступлення права вимоги від 16 січня 2019 року.
 
Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
 
Зазначав, що станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані кредитні кошти на підставі кредитного договору від 10 вересня 2013 року внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2021 року в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. 
Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «Вердикт Капітал» в особі Генерального директора Іжаковського О.В. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на ухвалення рішення без додержання норм матеріального та процесуального права, його незаконність та необґрунтованість, ухвалення без дотримання засад верховенства права, а також без всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, та вирішити питання про розподіл судових витрат.
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про не доведеність наявності у позивача права вимоги є помилковим, оскільки надавався повний пакет документів необхідний для встановлення правонаступництва. 
 
Вказує, що суд першої інстанції не встановив відсутність переходу права вимоги до позивача, оскільки не витребовував додатки до договорів, в яких зазначено що Фактор/Первісний кредитор відступив Новому кредитору право вимоги до Боржника. Зазначені додатки надаються лише на вимогу, оскільки є об`ємними і складаються з більш ніж 70 000 Кредитних договорів.
 
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.
 
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції вважав, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження переходу права вимоги за спірним Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (кредитний договір) від 10 вересня 2013 року до позивача. 
Позивачем не доведено наявність у нього такого права, яке він прагнув захистити у судовому порядку.
 
Колегія суддів погоджується з висновком суду виходячи з наступного.
 
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Як встановлено судом першої інстанції та перевірно апеляційним судом, 10 вересня 2013 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2   укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (кредитний договір), шляхом підписання анкети-заяви про акцепт. Також між сторонами укладено  Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 10, 13 том 1).
Згідно п. 1 зазначеного Додатку до Договору, на підставі анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум», наданої клієнту, банк відкрив рахунок №   НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Goldстроком дії два роки з моменту її випуску.
На підтвердження переходу до ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до ОСОБА_2 за вищевказаним договором позивачем надано наступні документи: 
-         договір факторингу № 1 від 21 червня 2016 року укладений між АТ «Альфа-Банк» та  ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 74 том 1);
-         договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 6 грудня 2018 року (з урахуванням додаткових угод від 27 грудня 2018 року та 14 січня 2019 року) укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (а.с. 75-89 том 1);
-         договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року (з урахуванням додаткової угоди від 17 січня 2019 року) укладено між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 90-100 том 1).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Аналізуючи зміст указаних договорів факторингу колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що доказів, які саме права грошової вимоги переходили від первісного кредитора до фактора, а той в свою чергу іншим новим кредиторам суду надано не було.  Також судом першої інстанції вірно зазначено, що наданий акт приймання-передачі реєстру боржників від 14 січня 2019 року не містить послання щодо переходу права вимоги за договором укладеним з ОСОБА_2 . 
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
 
Згідно  ч.ч.1,2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
Отже, в даному випадку тягар доказування покладається на позивача, а тому доводи апеляційної скарги про те, що судом не витребувано додатки до договорів факторингу є необґрунтованими.
Апеляційним судом не може прийматись до уваги надані позивачем, разом із апеляційною скаргою, копії  витягів з додатків до договорів факторингу  (а.с.19-30 том 2), оскільки доказів неможливості подання таких документів до суду першої інстанції ТОВ «Вердикт капітал» не надано.
 
Аналізуючи, вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вірно вирішив спір по суті, проте помилково вказав в мотивувальній частині  судового рішення  на те, що  «Також суд вбачає, що позивачемповністю пропущено строк позовної давності по вимогам щодо стягнення тіла кредиту та відсоткам і пені, що були нараховані до закінчення строку кредитування, а також частково - по вимогам, передбаченим ст. 625 ЦК України, так як позовну заяву було направлено до суду засобами поштового зв`язку 30.07.2020, а розрахунок 3% річних та інфляційних збитків нараховано за період з 15.06.2017 по 15.06.2020, і відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача, проте з огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позову по суті, позовна давність у даному випадку не підлягає застосуванню».
Враховуючи викладене, колегія суддів  вважає  необхідним   змінити  рішення  суду першої інстанції, виключивши з мотивувальної частини  судового рішення посилання: «Також суд вбачає, що позивачем повністю пропущено строк позовної давності по вимогам щодо стягнення тіла кредиту та відсоткам і пені, що були нараховані до закінчення строку кредитування, а також частково - по вимогам, передбаченим ст. 625 ЦК України, так як позовну заяву було направлено до суду засобами поштового зв`язку 30.07.2020, а розрахунок 3% річних та інфляційних збитків нараховано за період з 15.06.2017 по 15.06.2020, і відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача, проте з огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позову по суті, позовна давність у даному випадку не підлягає застосуванню.».
 
З урахуванням викладених обставин у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в особі Генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича - задовольнити частково.
 
 Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2021 року - змінити, виключити з мотивувальної частини судового рішення посилання суду: «Також суд вбачає, що позивачем повністю пропущено строк позовної давності по вимогам щодо стягнення тіла кредиту та відсоткам і пені, що були нараховані до закінчення строку кредитування, а також частково - по вимогам, передбаченим ст. 625 ЦК України, так як позовну заяву було направлено до суду засобами поштового зв`язку 30.07.2020, а розрахунок 3% річних та інфляційних збитків нараховано за період з 15.06.2017 по 15.06.2020, і відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача, проте з огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позову по суті, позовна давність у даному випадку не підлягає застосуванню.».
 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
              Головуючий                                     Рубан С.М.  

              Судді                                                 Заришняк Г.М.

                                                                         Мараєва  Н.Є.