ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3977/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                     Оксененка О.М.,
суддів:                                                           Вівдиченко Т.Р.,
                                                                Лічевецького І.О.,

При секретарі:                                   Лещенко В.С.,

За участю представника позивача:       Ковальова С.В.,
            представника відповідача:       Тільного А.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, третя особа:      Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР», в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.08.2018 №00009441402, №00009451402 та №00009461402.
Вказана позовна заява обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма» є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР», а внаслідок винесення спірних податкових повідомлень-рішень зменшено чистий прибуток третьої особи за 2020 рік, за рахунок якого здійснюється виплата дивідендів учасникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма».
Як наслідок, спірними податковими податковим повідомленнями-рішеннями порушуються майнові права Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма».   
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким справу направити на продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про порушення судом норми частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України внаслідок не врахування висновку Верховного Суду в постанові від 19.02.2019 у справі №810/4438/16 про право учасника товариства з обмеженою відповідальністю звернутися з скаргою на рішення суду у справі про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення про визначення товариству суми грошового зобов`язання.
На думку апелянта, Верховний Суд у справі №810/4438/16 не відступав від висновку про порушення прав учасників товариства податковими повідомленнями-рішеннями, виданими даному товариству, та відповідно, про можливість їх судовому захисту.
Як вказує апелянт, даний позов подано іншим позивачем, ніж у справі №640/18110/18, який захищає власні інтереси та майнові права учасників товариства, відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави відмовляти у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що оскаржувана ухвала є законною та обгрунтованою підстави для її скасування - відсутні.
Крім того, у відзиві відповідач просить здійснити заміну відповідача з Головного управління ДПС в місті Києві (код ЄДРПОУ 43141267) на Головне управління ДПС в місті Києві (код ЄДРПОУ 44116011).
Так, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30 вересня 2020 року №893 постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно додатку. На базі ліквідованого Головного управління ДПС у м.Києві утворено територіальний орган на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Головне управління ДПС у м.Києві (код ЄДРПОУ 44116011), яке створено 30 вересня 2020 року, про що міститься відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №1000741030008085321.
Відповідно до п.7 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227, Державна податкова служба здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. Державна податкова служба та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).
Згідно п.1 Положення про Головне управління ДПС у м. Києві, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12 листопада 2020 року № 643 (далі - Положення), Головне управління ДПС у м. Києві є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ГУ ДПС у м. Києві забезпечує реалізацію повноважень ДПС України на території м. Києва та Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011) є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267).
Відповідно до п.15 Положення Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011) утворюється без статусу юридичної особи та є органом державної влади, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України, є розпорядником бюджетних коштів.
Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
З огляду на вказане, колегія суддів зазначене вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, тому слід замінити сторону - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011).
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, у червні - липні 2018 року працівниками ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТД «СВР» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 16.01.2014 року по 31.03.2018.
За наслідками проведення вказаної перевірки, контролюючим органом винесено наступні податкові повідомлення-рішення:
- форми «Р» №00009441402, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 420 760 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 338 156 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 82 604 грн;
- форми «Р» №00009451402, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 323 994 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 259 195 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 64 799 грн;
- форми «В4» №00009461402, яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 113 247 грн. 
Не погоджуючись з вказаними рішеннями, ТОВ «ТД «СВР» оскаржило їх до суду.
Втім, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020, у справі №640/18110/18, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР» про скасування податкових повідомлень-рішень від 08.08.2018 №00009441402, №00009451402 та №00009461402 - відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №640/18110/18.
При цьому, також не погоджуючись з вказаними податковими-повідомленнями рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма», який є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР» звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2020 у справі №640/18110/18 набрало законної сили 04.11.2020, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма» звертається до суду з даним позовом з тих же підстав, що і Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР» у справі №640/18110/18, тобто повторно ініціює провадження щодо спірних податкових повідомлень-рішень, грошові зобов`язання по яким на даний час є узгодженими, тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
У частині п`ятій ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вимоги, які застосовуються до позовної заяви.
У силу вимог пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Так, згідно з пунктами 4, 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
При цьому, у відповідності до положень пунктів 2, 3, 4 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до частини другої ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Аналіз статті 55 Конституції України у взаємозв`язку та з урахуванням їх офіційного тлумачення дає підстави для правового висновку, що конституційна гарантія права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб має на меті захист прав, свобод та інтересів безпосередньо особи, яка вважає, що її права, свободи, інтереси порушені, або порушуються, або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод (має місце протиправне втручання).
Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, складовою якого є право звернення до суду (право на доступ до судової процедури), не є абстрактним, а пов`язане з правом конкретної особи, в інтересах якої виникає судовий процес, і з її переконанням у тому, що держава (в особі органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб) протиправно втрутилася у її права або свободи.
У даному випадку, обов`язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на захист має особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність.
З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду у даній справі є податкові повідомлення-рішення від 08.08.2018 №00009441402, №00009451402 та №00009461402 про визначення суми грошового зобов`язання (накладення штрафу) саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР».
Згідно з нормами підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
У свою чергу, податковий обов`язок виникає в силу норми закону, має персоніфікований характер, щодо нього заборонена будь-яка уступка третім особам, крім випадку, коли гарантами повного та своєчасного погашення суми податкового зобов`язання є інші особи у відповідності з нормами Податкового кодексу України (пункт 87.7 статті 87 зазначеного Кодексу).
При цьому, пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе саме платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи. 
Відповідно, одним із прав платника податків, закріплених в статті 17 Податкового кодексу України, є право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, зокрема, рішення контролюючих органів (їх посадових осіб). 
Із наведеної норми презюмується, що платник податків у разі незгоди з рішенням контролюючого органу про обов`язок сплатити суму грошового зобов`язання має право оскаржити це рішення, в тому числі і в судовому порядку.
Слід відзначити, що у широкому розумінні будь-яке рішення, яке прийняте щодо юридичної особи, стосується інтересу засновника юридичної особи, а також може мати безпосередній вплив на права засновника. 
Зокрема, в разі визначення платнику податків - юридичній особі суми податкового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням це вплине на розмір прибутку, який може бути джерелом доходу засновника. 
Разом з тим, не кожний інтерес засновника має вагу охоронюваного інтересу.
У даному випадку, податкові повідомлення-рішення від 08.08.2018 №00009441402, №00009451402 та №00009461402, прийняті відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР», не є рішенням про права, законний інтерес чи обов`язок засновника (засновників) товариства якого був порушений, з огляду на визначений Конституцією України (стаття 67) та Податковим кодексом України (статті 36,38, пункт 87.7 статті 87) персоніфікованих характер податкового обов`язку, якщо тільки в самому рішенні прямо не зроблено такий висновок.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.10.2019 у справі №916/2084/17 послалась на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20.05.1998; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Case of Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява №70297/01 від 18.10.2005; рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05 від 21.12.2017). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів (рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява №42758/05, пункт 1 резолютивної частини від 21.12.2017).
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої його прийнято, або прав, свобод та інтересів якої це рішення (індивідуальний акт) стосується. Якщо позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли з прийняттям оскаржуваного рішення, яке є правовим актом ненормативного характеру, таке рішення, відповідно, не породжує для позивача й права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом (постанови ВП ВС від 14.03.2018 у справі №9901/22/17, від 06.06.2018 у справі №800/489/17, від 06.02.2019 у справі №9901/815/18).
Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма» не є учасником (суб`єктом) правовідносин щодо збільшення суми грошового зобов`язання згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, винесеними ТОВ «Торговий дім «СВР», а прийняте за наслідками його перегляду в судовому порядку рішення судів у справі №640/18110/18 не містить прямого висновку про права (та/або обов`язки) Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма», тому позивач не має права на судове оскарження зазначених рішень.
При цьому, судом першої інстанції вірно відзначено, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2020 у справі №640/18110/18 набрало законної сили 04.11.2020, у той час як позивач звертається до суду з даним позовом з тих же підстав, що і Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР» у вказаній справі №640/18110/18, тобто повторно ініціює провадження щодо спірних податкових повідомлень-рішень, грошові зобов`язання по яким на даний час є узгодженими.
Фактично позивач у даній справі просить здійснити переоцінку, додаткову перевірку доказів щодо здійснення господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СВР», щодо яких наявне судове рішення, яке набрало законної сили.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма»   не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Замінити відповідача у справі - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011).
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Розма» - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                             О.М. Оксененко 

Судді                                                                           Т.Р. Вівдиченко

                                                                                             І.О. Лічевецький