Постанова 
Іменем України                            
 
02 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 210/2260/19
 
провадження № 61-7910св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого -Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Гузєв Ігор Гоигорович,
відповідач - Комунальне підприємство «Кривбасводоканал», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України                                                     в Дніпропетровській області,
представник відповідача - адвокат Суботін Геннадій Геннадійович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня                 2020 року у складі судді Хлистуненко О. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (далі - КП) «Кривбасводоканал», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві.
 
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку загинув його батько - ОСОБА_2 . Смерть батька настала внаслідок механічної асфіксії при утопленні в каналізаційних водах у каналізаційному колодязі                № 8 каналізаційної мережі І, про що було складено акт нещасного випадку  від 10 серпня 2001 року.
 
Зазначав, що внаслідок втрати рідного батька йому завдана моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях та переживаннях, які він переніс, зазнав сильне емоційне та психологічне потрясіння, що відчуває до теперішнього часу і не може відновити свою душевну рівновагу. Після загибелі батька нормальні життєві зв`язки були знищенні, він постійно відчуває почуття туги та самітності і до теперішнього часу не може оговтатись від осягнутого його лиха, досі перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про батька постійно переслідують його. Він позбавлений батьківського піклування, турботи та любові.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з                                                 КП «Кривбасводоканал» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 417 300 грн та з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 417 300 гривень.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з КП «Кривбасводоканал» на користь ОСОБА_1 200 000 грн                    у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті батька на виробництві без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги                ОСОБА_1 до КП «Кривбасводоканал» є обґрунтованими та такими,                 що відповідають вимогам чинного законодавства. Враховуючи обставини справи, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, втрату турботи та підтримки батька, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, районний суд вважав, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди має бути стягнута                                         з КП «Кривбасводоканал» в розмірі 200 000,00 грн.
 
Оскільки законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди членам сім`ї померлого за рахунок Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, районний суд відмовив у задоволенні позову у цій частині.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та КП «Кривбасводоканал» залишено без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року - без змін.
 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову                      в частині стягнення з КП «Кривбасводоканал» моральної шкоди в розмірі               200 000,00 грн.
 
Апеляційний суд вказав, що розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, районним судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, оскільки звістка про смерть батька завдала йому глибоких моральних та душевних страждань, у зв`язку з тим, що за життя батька, позивач мав з ним міцні соціальні зв`язки, вони відчували взаємне почуття любові один до одного, на момент настання нещасного випадку позивач був неповнолітньою дитиною та у зв`язку з нещасним випадком,                що стався з вини відповідача КП «Кривбасводоканал» позивач та його брат залишились зростати без батька.
 
Апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про те, що                               КП «Кривбасводоканал» не є належним відповідачем по справі, про неправильне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень статей 440, 440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року та про безпідставне посилання судом першої інстанції на положення статті 450 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року.
 
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області не оскаржено, отже, на підставі частини першої статті 367 ЦПК України, в апеляційному порядку в цій частині не судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі КП «Кривбасводоканал», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити судове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга КП «Кривбасводоканал» мотивована тим, що залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не врахував висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року                        у справі № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19). Зокрема, зазначає, що спори про відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату працездатності» повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на її відшкодування.
 
Вважає, що суди дійшли неправильного висновку про стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди з роботодавця, оскільки такий обов`язок відповідно до закону № 1105-XIV був покладений на Фонд соціального страхування України від нещасних випадків на виробництві. При цьому посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений                     у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 210/2272/19 (провадження         № 61-18268св19).
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц, від 20 листопада 2019 року № 210/3177/17, від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц та постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 210/2272/19 (провадження № 61-18268св19) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
 
У червні 2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Гузєвим І. Г. подано відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що при виконанні робіт з підвищеною небезпекою роботодавцем не вжито розумних заходів для недопущення загрози виникнення нещасного випадку або шкідливих наслідків для здоров`я працівників, не вжито термінових заходів для допомоги потерпілим та своєчасно не залучено професійні аварійно-рятувальні формування, не впроваджено сучасні засоби техніки безпеки. Отже, КП «Кривбасводоканал» не виконав покладених на нього обов`язків               у сфері охорони праці, внаслідок чого сталася загибель трьох працівників цього підприємства, серед яких і батько позивача.
Вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону.
 
У липні 2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило, що оскаржувані судові рішення не підлягають скасуванню, оскільки відповідають вимогам статей 263-265 ЦПК України.
Зазначає, що оскільки відшкодування моральної шкоди не є страховою виплатою, отже, відсутні підстави для покладення наУправління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України обов`язку здійснювати таку виплату.
Посилається на положення статті 1167 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода відшкодовується винною особою.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У травні 2020 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2020 року справу призначено                      до розгляду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві, зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 210/2271/19 (провадження № 61-19033св19) за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Кривбасводоканал», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року касаційне провадження у справі поновлено.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а. с. 31).
 
За життя ОСОБА_2 працював на посаді слюсаря мережі водовідведення у КП «Кривбасводоканал».
 
25 липня 2001 року при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, в результаті якого він помер (а. с. 11-30).
 
Пунктом 6 Акту про нещасний випадок від 10 серпня 2001 року встановлено, що під час виконання робіт по очистці дна колодязя № 8 від мулу, слюсар ОСОБА_4 звільнив отвір труби діаметром 200 мм каналізаційної мережі II, яка з`єднана з колодязем № 10, внаслідок чого в колодязь став надходити каналізаційний газ, який знаходився в трубі довжиною 120 м, під дією якого    ОСОБА_4 стало важко дихати і він попросив допомогу, щоб його підняли на поверхню. Під час виконання рятувальних робіт в колодязі слюсарем ОСОБА_5 по рятуванню слюсаря ОСОБА_2 відбувся раптовий викид каналізаційної суміші газів і стоків у колодязь № 8 з каналізаційної мережі II, яка була підключена в колодязь № 8 каналізаційної мережі I. Колодязь швидко наповнився стічними водами і за декілька секунд слюсарів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 затопило. Першим до колодязя прибіг    ОСОБА_6 , який не скористившись комплектом засобів захисту (протигазом, поясом, мотузкою), які знаходились на поверхні біля колодязя, плигнув у колодязь і відразу потонув. Смерть ОСОБА_2 настала внаслідок механічної асфіксії при утопленні в каналізаційних водах                           у каналізаційному колодязі № 8 каналізаційної мережі № 1 (а. с. 12-17).
Згідно пунктом 7 Акту причиною нещасного випадку є незастосування засобів індивідуального захисту (при їх наявності), порушення трудової та виробничої дисципліни (а. с. 17).
Відповідно до пункту 9.1. Акту ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 17).
Пунктом 10 Акту встановлено, що особами які порушили законодавство про охорону праці є ОСОБА_2 , який порушив пункти  4.5., 1.6. «Інструкції                         з охорони праці для слюсарів аварійно-відновлювальних робіт водопровідних і каналізаційних мереж» (а. с. 18)
 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26 липня                      2001 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 46 років; причиною смерті є механічна асфіксія при утопленні в каналізаційних водах (а. с. 9).
 
      2.  Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Касаційна скарга КП «Кривбасводоканал» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України                      під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                                          і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
 
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
 
Смерть батька позивача, яка стала підставою для звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто мала місце до 01 січня 2004 року, до набрання чинності ЦК України, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК Української РСР 1963 року.
 
Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
 
Необхідною умовою виникнення зобов`язання з відшкодування моральної (немайнової) шкоди є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою прийнято розуміти всяке зменшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, частина перша статті 440-1 ЦК Української РСР не визначала її поняття. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. 
 
Стаття 440-1 ЦК Української РСР не містила будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до статті 440-1 ЦК Української РСР фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах. Неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні.
 
Зазначене правило є загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Отже, моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1 чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК Української РСР.
 
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
 
Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
 
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку,                  що нещасний випадок, внаслідок якого помер батько позивача, стався під час його роботи 25 липня 2001 року, внаслідок якого позивачу спричинена моральна шкода, яка має бути відшкодована на підставі статті 440-1 ЦК Української РСР.
 
З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується та вважає, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає.
 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суди попередніх інстанцій, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтовано висновку про наявність правових підстав для покладення на КП «Кривбасводоканал» обов`язку з відшкодування позивачу, як сину загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 440-1 ЦК Української РСР. 
 
При визначені розміру моральної шкоди судом враховано характер та обсяг моральних страждань позивача, пов`язаних зі смертю його батька, що сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості.
 
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідальність за моральну шкоду, завдану позивачу у зв`язку зі смертю його батька ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )                           в результаті нещасного випадку на виробництві, не може бути покладена на Фонд соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону                          № 1105-ХІV з таких підстав.
 
Згідно із частиною першою статті 21 Закону № 1105-ХІV (у редакції, чинній на час настання нещасного випадку з батьком позивача) у разі настання страхового випадку, а таким на підставі статей 13 та 14 цього Закону є нещасний випадок на виробництві, що спричинив застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму у процесі виконання ним трудових обов`язків, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, страхові виплати. 
 
Перелік грошових сум страхових виплат на відшкодування такої шкоди міститься в пункті 1 частини першої статті 21 Закону, серед яких підпунктом е) передбачено виплату грошової суми за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. До грошових сум, які в разі смерті застрахованого працівника підлягають виплаті особам, що перебували на його утриманні, Законом до них віднесено одноразову допомогу, пенсію                    у зв`язку з втратою годувальника та відшкодування вартості пов`язаних з похованням ритуальних послуг (підпункти б), д) пункту 1; пункт 2 частини першої статті 21 Закону № 1105-ХІV).
 
Виплату Фондом соціального страхування від нещасних випадків грошових сум на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого                          у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, членам його сім`ї зазначеним Законом не передбачено і така, за наявності для цього підстав, повинна виплачуватись роботодавцем, з яким загиблий перебував у трудових відносинах, відповідно до статті 440-1 чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК Української РСР 1963 року. 
 
Зазначені висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 210/2271/19 (провадження                  № 61-19033сво19).
 
Доводи КП «Кривбасводоканал» з посиланням на застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених                                   у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18), від 20 листопада 2019 року              № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19), від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18) не заслуговують на увагу з огляду на те, що висновки Верховного Суду у цій справі не суперечать зазначеним правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.
 
Посилання заявника на застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 210/2272/19 (провадження № 61-18268св19) колегія суддів відхиляє, оскільки Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від зазначеного правового висновку.
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права і незгоді з ухваленими судовими рішеннями.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
З огляду на те, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» залишити без задоволення.
 
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                        її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий     Судді:	Д. Д. Луспеник     І. А. Воробйова     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець     Ю. В. Черняк