ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 802/2431/16-а
адміністративне провадження № К/9901/30894/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 802/2431/16-а
за позовом Володіївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області до Комунального підприємства «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне сільськогосподарське підприємство "Господар-Плюс" про визнання протиправними та скасування рішень, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Господар-Плюс»
на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року
(ухвалену у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М.)
та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року
(постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Залімського І.Г., суддів Сушка О.О., Смілянкця Е.С.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Володіївецька сільська рада Чернівецького району Вінницької області звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», третя особа - приватне сільськогосподарське товариство «Господар-Плюс» про визнання протиправними та скасування рішень.
2. Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 лютого 2006 року та 20 лютого 2006 року КП "Могилів-Подільське МБТІ" на підставі рішень постійно діючого третейського суду Всеукраїнської громадської організації «Асоціація спеціалістів в аграрній сфері «Третейська ініціатива» від 15 листопада 2005 року та 09 грудня 2005 року прийняло рішення про державну реєстрацію за ПСП «Господар-Плюс» права власності на нежитлові будівлі в с. Володіївці Чернівецького району, Вінницької області.
Позивач вважає вищезазначені рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки проведені всупереч чинному на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та у спосіб, не передбаченим законом. Окрім того, зауважив, що чинність оскаржуваних рішень чинить перешкоду позивачу у користуванні та вільному розпорядженні належним йому на праві власності вищезазначеним нерухомим майном.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.12 квітня 2017 року Вінницький окружний адміністративний суд вирішив:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комунального підприємства "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про державну реєстрацію права власності на наступні об'єкти нерухомого майна:
нежитлову будівлю олійні по вул. Зелена, 2а, с. Володіївці, Чернівецького району, Вінницької області, зареєстрованої КП "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 09 лютого 2006 в реєстровій книзі об'єктів нерухомого майна за юридичною особою приватним сільськогосподарським підприємством "Господар-Плюс", номер запису 4 згідно рішення постійно діючого Третейського суду від 09 грудня 2005;
нежитлову будівлю по вул. Колгоспній, 8, с. Володіївці, Чернівецького району, Вінницької області, зареєстрованої КП "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 09 лютого 2006 в реєстровій книзі об'єктів нерухомого майна за юридичною особою приватним сільськогосподарським підприємством "Господар-Плюс", номер запису 6 згідно рішення постійно діючого Третейського суду від 09 грудня 2005;   
нежитлову будівлю пекарні по вул. Кірова, 2б, с. Володіївці, Чернівецького району, Вінницької області, зареєстрованої КП "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 20 лютого 2006 в реєстровій книзі об'єктів нерухомого майна за юридичною особою приватним сільськогосподарським підприємством "Господар-Плюс", номер запису 8 згідно рішення постійно діючого Третейського суду від 15 листопада 2005.
Стягнути на користь Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області сплачений судовий збір у розмірі 4 134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. за рахунок бюджетних асигнувань комунального підприємства "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації".
4. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що КП "Могилів-Подільське МБТІ" не додержано вимог Тимчасового Положення і інших законодавчих актів, оскільки компетентним судом виконавчий документ на виконання рішень третейського суду не видавався. Крім того, наголосили, що рішення Третейського суду в даних правовідносинах не є виконавчим документом, а рішення компетентного суду, яким було би зобов'язано відповідача зареєструвати право власності на житлові будівлі, на момент розгляду справи було відсутнє.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. 27 червня 2017 року Вінницький апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційні скарги комунального підприємства "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" та приватного сільськогосподарського товариства "Господар-Плюс" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року - без змін.
6. Апеляційний суд відмовляючи скаржнику в задоволенні апеляційної скарги зробив висновок, що спір про визнання права власності на нерухоме майно, яке є предметом розгляду цієї справи, не міг вирішуватися третейським судом, а відтак відповідач у 2006 році не мав права тільки на підставі рішень третейських судів, без виконавчого документа компетентного суду, здійснювати державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за третьою особою.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.20 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Приватного сільськогосподарського підприємства «Господар-Плюс».
У касаційній скарзі скаржник просить постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року  у справі № 802/2431/16-а скасувати, а провадження у справі закрити.   
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. 
У скарзі третя особа вказує на те, що судами попередніх інстанцій були надані висновки з питань, які за предметом та правовим регулюванням не відносяться до підсудності судів адміністративної юрисдикції.
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Господар-Плюс» на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року  у справі № 802/2431/16-а.
9. 28 лютого 2018 року справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду.
10.Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Гімона М.М., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
11. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 18 червня 2019 року, у зв'язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М.М., було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
12. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від  08 червня 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу третьої особи.
II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, 24 листопада 1992 року на загальних зборах членів колгоспу ім. Кірова було прийнято рішення про реорганізацію колгоспу в колективне сільськогосподарське підприємство «Зоря».
Пунктом 4.1 статуту КСП «Зоря» визначено, що земля, все майно підприємства належить на праві спільної часткової власності його членам, а підприємству на праві повного господарського відання.
26 лютого 2000 року на зборах уповноважених і запрошених членів КСП «Зоря» вирішено створити на базі реорганізованого КСП «Зоря» - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Надія», як його правонаступника. Того ж дня відбулись установчі збори учасників СВК «Надія», на яких прийнято рішення про створення СВК «Надія» шляхом перетворення з КСП «Зоря», затверджено статут кооперативу, статутний фонд підприємства у розмірі 6 400, 00 грн., обрано лічильну комісію, голову правління, членів правління, спостережну раду і ревізійну комісію.
Згідно з п. 1.1 статуту СВК «Надія» кооператив є правонаступником КСП «Зоря» з дня припинення його діяльності та до нього переходять всі майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства. Кооператив є власником будівель, споруд, грошей, майнових внесків його членів, виготовленої ним продукції, доходів, одержаних від її реалізації та іншої діяльності, а також майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.
Крім цього, зборами уповноважених і запрошених членів КСП «Зоря» від 26 лютого 2000 року прийнято рішення про затвердження звіту по реформуванню КСП «Зоря», роботу комісій по розпаюванню землі і майна, його інвентаризації, звільнення з посади голови КСП «Зоря», обрання нового голову КСП «Зоря», затвердження переліку майна по КСП «Зоря», затвердження переліку, розміру, вартості та складу майнового і земельного фонду КСП, розміру індивідуальних майнових і земельних паїв членів колективного сільськогосподарського підприємства, затвердження списку об'єктів соціальної сфери КСП, які передаються на баланс Володіївецької сільської ради.
Відповідно до акту приймання-передачі основних засобів від 26 лютого 2000р. передано на баланс Володіївецької сільської ради майно на суму 2 940 284,00 грн., в тому числі і об'єкти нерухомого майна, які є спірними, а саме: мельниця з лінією обробки, шелушильна машина, комплект по переробці соняшника, олійня (ангар) будівля, піч, хлібопекарня, тістомісильна машина, адмінбудинок.
28 лютого 2000 року Володіївецькою сільською радою прийнято рішення 10 сесії 23 скликання про прийняття у власність територіальної громади об'єктів соціальної інфраструктури КСП «Зоря».
24 листопада 2005 року 19 сесією 4 скликання Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області прийнято рішення про створення комунального підприємства "Подільська Зоря" Володіївецької сільської ради, затверджено статут новоутвореного підприємства та передано у тимчасове користування майно, що є власністю територіальної громади, в тому числі: олійню (ангар) будівлю та піч хлібопекарну. Згідно відомостей зазначених в акті прийняття передачі основних засобів, що датований січнем 2006 року Володіївецька сільська рада передала, а СКП "Подільська зоря" Володіївецької сільської ради прийняла у користування: ангар (будівля), млин в комплекті з лінією обробки, піч хлібопекарну та інші об'єкти нерухомого майна.
Згідно з п. 1.1 Статуту КП "Подільська зоря" Володіївецької сільської ради є комунальним підприємством, заснованим на комунальній власності територіальної громади села Володіївці Чернівецького району Вінницької області Володіївецькою сільською радою. Відповідно до пункту 3.1 Статуту, майно, що закріплено за підприємством на основі повного господарського відання є власністю територіальної громади села Володіївці Чернівецького району Вінницької області управління якою здійснює орган управління майном. На зазначене майно не може бути звернене стягнення на вимогу кредиторів.
Разом з цим, 15 листопада 2005 року рішенням постійно діючого третейського суду Всеукраїнської громадської організації "Асоціація спеціалістів в аграрній сфері "Третейська ініціатива" №12/09.02 за ПСП «Господар-Плюс» визнано право власності на приміщення хлібопекарні (цех з ганками) 1970 р., площею 431,3 кв.м., позначених літерами 1, 1-а, 1-б, що розташовані за адресою вул. Кірова 2б, в с. Володіївці, Чернівецького району, Вінницької області, вартістю 21625,00 грн.
Також, 09 грудня 2005 року рішенням постійно діючого третейського суду Всеукраїнської громадської організації "Асоціація спеціалістів в аграрній сфері "Третейська ініціатива" №17/05.02 за ПСП «Господар-Плюс» визнано право власності на приміщення нежитлової будівлі олійні, 1993 р., площею 318.9 кв.м., позначене літерою "А", розташоване за адресою вул. Зелена 2а, с. Володіївці, Чернівецького району, Вінницької області, вартістю 21625,00 грн. 
09 грудня 2005 року рішенням постійно діючого третейського суду Всеукраїнської громадської організації "Асоціація спеціалістів в аграрній сфері "Третейська ініціатива" №15/05.02 за ПСП «Господар-Плюс» визнано право власності на приміщення розташоване за адресою вул. Колгоспна 8, в с. Володіївці, Чернівецького району, Вінницької області, площею 142,0 кв. м., позначеного літерою А, 1976 р., вартістю 25590,00 грн.
У рішеннях третейського суду вказано, що вони підлягають обов'язковій реєстрації в комунальному підприємстві "Могилів - Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" і четвертий примірник цих рішень третейського суду направлений до відповідача. В інвентарній справі відповідача на будинковолодіння № 2 "б" по вул. Кірова, с. Володіївці є фотокопія листа ПСП "Господар Плюс " від 15 червня 2005 щодо виготовлення інвентаризації та реєстрації нежитлових об'єктів в с. Володіївці за адресами: вул. Леніна, 44 "а", Леніна, 20, вул. Колгоспна, 6 "а", 8, вул. Зелена, 20, вул. Кірова, 2 "б".
09 та 20 лютого 2006 року КП "Могилів-Подільська МБТІ" на підставі вищезазначених рішень постійно діючого третейського суду Всеукраїнської громадської організації "Асоціація спеціалістів в аграрній сфері "Третейська ініціатива" від 15 листопада 2005 року та 09 грудня 2005 року прийняло рішення про державну реєстрацію за ТОВ "Господар Плюс" права власності на наступні об'єкти нерухомого майна:
- нежитлову будівлю олійні по вул. Зелена, 2а, с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області;
-нежитлову будівлю по вул. Колгоспній, 8, с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області, у якій розміщена сільська рада;
- нежитлову будівлю пекарні по вул. Кірова, 2б, с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області, про що свідчать записи у витязі з реєстрової книги №2 на нежитлові об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам (села), зокрема записи №4, №6 та №8.
Позивач зазначає, що наведеними рішеннями від 09 та 20 лютого 2006 року зареєстровано право власності на об'єкти нерухомого майна, яке за законом належать Володіївецькій сільській раді, що створює перешкоду останній у користуванні належним їй майном, а тому звернувся до суду щодо їх скасування.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14.Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
15.Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду та ухвалення оскаржуваних судових рішень) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України визначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами статті 17 КАС України у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду та ухвалення оскаржуваних судових рішень).
Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Наведене узгоджується й з положеннями статтей 2, 4, 19 КАС України у чинній редакції, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за позовом суб`єкта владних повноважень, якщо право на таке звернення надане йому законом, і предметом такого позову є перевірка законності актів органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади.
Водночас при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.
При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що Володіївецька сільська рада звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Могилів-подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» з вимогами про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на вище зазначені об'єкти нерухомого майна.
Судами було встановлено, що КП "Могилів-Подільське МБТІ" проводячи реєстрацію права власності на нерухомий об'єкт за ПСП «Господар-Плюс», порушило при цьому вже існуюче право власності на такий об'єкт у співвласників реформованого КСП «Зоря", до яких також відноситься Володіївецька сільська рада.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 у справі №826/14180/17 зазначила:
Також Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, здійснено державним реєстратором державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням чи порушенням вимог законодавства.
Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо цього майна з особою, яка не заперечує законності дій реєстратора з реєстрації за нею права власності на спірне нерухоме майно, а тому цей спір має приватноправовий характер і з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами цивільного судочинства».
З цієї справи вбачається, що предмет позову безпосередньо пов'язаний не з вчиненням суб'єктом владних повноважень протиправних дій в розрізі дотримання процедурних питань під час здійснення реєстраційних дій на користь третьої особи щодо права власності на певні об'єкти нерухомості, а насамперед з наявністю у сторін у цій справі спору в площині речового права з приводу спірних об'єктів нерухомості, вирішення якого і буде тим маркером для суду щодо вирішення питання правомірності вчинення відповідачем відповідних реєстраційних дій. 
Протиправність дій суб'єкта владних повноважень є предметом спору, з яким зазвичай пов'язана підсудність справи та законодавчо передбачена можливість вирішення її в порядку адміністративного судочинства.
Проте цей позов спрямований безпосередньо не на вирішення питань щодо дій суб'єкта владних повноважень, не пов'язаний з аналізом дотримання суб'єктом владних повноважень процедури, чи наявності достатньої компетенції його прийняття, не на встановлення протиправності у діях відповідача як окремого юридичного факту з метою відновлення порушених прав чи інтересів, а насамперед на вирішення суто питання майнового характеру.
Тобто предмет даного спору є лише допоміжним заходом для вирішення спірного питання, правове регулювання якого передбачене саме цивільним законодавством, оскільки стосується речового права та його переходу від однієї особи іншій, що не притаманне адміністративній юрисдикції.
Отже в цьому випадку розглядається питання пов'язане не стільки з неналежним виконання субєктом владних повноважень владно-управлінських функцій, скільки питання щодо визначення суб'єкта, кому належить спірне майно на праві власності (користування, віддання, тощо).
Таким чином, позовні вимоги у справі заявлено з метою поновлення порушеного цивільного (майнового) права, а спір у цій справі має приватноправовий характер, що унеможливлює її розгляд у порядку адміністративного судочинства. Спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на майно, тобто права цивільного.
Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно із частиною другою статті 20 Господарського кодексу України (у вказаній редакції) кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.
Згідно із частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (у чинній редакції) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтею 2 Господарського кодексу України (у чинній редакції) визначено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.
Відповідно до частин першої та третьої статті 354 КАС України (тут і далі також - у чинній редакції) суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
У разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів КАС ВС дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки спір у цій справі має вирішуватися за правилами господарського судочинства.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
1.Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Господар-Плюс» задовольнити.
2. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року  у справі № 802/2431/16-а скасувати - скасувати.
3.Провадження у справі закрити.
4.Роз'яснити Володіївецькій сільській раді Чернівецького району Вінницької області право на звернення до суду за правилами господарського судочинства.
5.Роз'яснити Володіївецькій сільській раді Чернівецького району Вінницької області право протягом десяти днів з дня отримання ними відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т.Г. Стрелець
Судді                                                                                                    С.Г. Стеценко
                                                                                                    Л.В. Тацій