КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
      Справа № 2-2883/2009                              Головуючий у 1 інстанції: Скрипник О.Г.
               Провадження № 22-ц/824/8239/2021                       Доповідач: Шебуєва В.А                       
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                       Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
секретар                                        Майданець К.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення та дії головного державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Молчанової А.С. у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини,-
 
в с т а н о в и в:
 
В лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на рішення та дії головного державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Молчанової А.С. у виконавчому провадженні про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. Просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Молчанової А.С. щодо складання розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 01.11.2020 року та 01.02.2021 року, винесення обмежувальних постанов та накладення арешту на кошти боржника, які здійснені у виконавчому провадженні ВП № 33941198. В обґрунтування вимог скарги зазначав, що такий розрахунок заборгованості по сплаті аліментам є невірним, оскільки державним виконавцем при визначенні розміру аліментів безпідставно враховано суму коштів, отриманих ним від продажу квартири АДРЕСА_1 в розмірі 542 000 грн.   Зазначає, що ця нерухомість була придбана ним за ціною 823 000,20 грн. Відтак, він повернув собі значно меншу частину коштів від тих, за які вона була придбана.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано неправомірним включення до доходів ОСОБА_2 за лютий 2018 року грошових коштів, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_1 , для визначення заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження ВП № 33941198.
В задоволенні іншої частини скарги  відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду в частині задоволення вимог скаржника про визнання неправомірним включення до доходів ОСОБА_2 за лютий 2018 року грошових коштів, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_1 , для визначення заборгованості по аліментах та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні скарги.  На думку апелянта суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що отримані від продажу квартири АДРЕСА_1 грошові кошти не підлягали врахуванню до доходів ОСОБА_2 за лютий 2018 року   для визначення заборгованості по аліментах. Суд послався на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі №758/10761/13-ц, але вказана постанова стосується продажу майна, одержаного у спадщину.  Вказана квартира була набута ОСОБА_2 у власність на підставі договору купівлі-продажу.
В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
В судове засідання  ОСОБА_2 , головний державний виконавець Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Молчанова А.С. в судове засідання не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 травня 2018 року державним виконавцем Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Молчановою А. С. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП №33941198 з примусового виконання за виконавчим листом № 2-2883/2009, виданого Подільським районним судом м. Києва від 24.06.2009 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.04.2009 року і до її повноліття.
07 жовтня 2020 року до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області надійшла заява ОСОБА_1 про визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів та про примусове виконання рішення з проханням визнати заборгованість за виконавчим листом №2-2883 від 24.06.2009 року та при нарахуванні такої заборгованості включити види доходів ОСОБА_2 з продажу квартири в м. Києві згідно договору купівлі-продажу від 26 лютого 2018 року.
01 листопада 2020 року Новоодеським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по виконавчому провадженню ВП № 33941198 складено розрахунок заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів, який станом на 01.11.2020 року становить 44852,50 грн.
16.11.2020 року за вих. № 100/1-23670 начальником Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Черновою І. повідомлено стягувача ОСОБА_1 , що за її заявою підтверджено факт доходів боржника ОСОБА_2 у 2018 році в розмірі 552200,00 грн. з яких 542000,00 грн. - доходи отримані від операцій з продажу об`єктів нерухомого майна, 10000,00 грн. - інші доходи. За вирахуванням утриманих податків за 2018 рік сума чистого доходу боржника становить - 514820,00 грн. Розмір аліментів, які необхідно сплатити згідно з доходами за 2018 рік становить 18600,00 грн. Також державним виконавцем до розрахунку заборгованості включено дохід з продажу нерухомого майна та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .
16.11.2020 року боржник ОСОБА_2 ознайомився з розміром заборгованості зі сплати аліментів та повністю сплатив нараховану заборгованість по аліментах - 44852,50 грн., виконавчий збір у розмірі 10% від суми заборгованості - 4485,25 грн. та накладений на нього штрафу у розмірі 20% від суми заборгованості - 8970,50 грн., а всього 58500,00 грн.
21.01.2021 року до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про зміну розміру нарахованої сплати аліментів, а саме: скасувати попереднє рішення по виконавчому провадженню та винести нове рішення, яким нарахувати ОСОБА_2 сплату аліментів у розмірі 1/4 частини від доходів, отриманих від продажу нерухомого майна в період 2018-2020 роки (з урахуванням вже сплаченої частини).
01.02.2021 року головним державним виконавцем Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Молчановою А.С. на підставі заяви стягувача зроблено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів станом 01.02.2021 року, де було повністю враховано 1/4 частину від продажу нерухомого майна та така заборгованість складає 110645,50 грн.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вимог скарги  ОСОБА_2 та визнав неправомірним включення до доходів ОСОБА_2 за лютий 2018 року грошових коштів, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_1 для визначення заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження ВП № 33941198.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаної ухвали суду першої інстанції.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України  сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.
Статтею 81 СК України встановлено, що Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.
У пп. 19 п. 1 зазначеного Переліку до видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, віднесено інші види заробітку.
При цьому, у пункті 12 Переліку наведено види доходів, з яких утримання аліментів не провадиться. Даний пункт 12 не містить дохід від продажу майна.
В той же час, у частині 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Відповідно до висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц, при визначенні розміру аліментів, має враховуватись лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів. Тлумачення наведених вище норм права дає підстави для висновку, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.
Таким чином, установивши, що отримані ОСОБА_2 кошти від продажу квартири АДРЕСА_1 у розумінні положень статті 81, частини першої статті 195 СК України та пункту 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів не є фактичним заробітком платника аліментів, а є грошовим еквівалентом майна, що належало йому до продажу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання неправомірним включення до доходів ОСОБА_2 за лютий 2018 року грошових коштів, отриманих від її продажу для визначення заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження ВП № 33941198.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що вказана постанова Верховного Суду стосується виключно продажу майна, одержаного у спадщину, оскільки такі посилання не відповідають її змісту.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року. 
 
Суддя-доповідач                                                      Шебуєва В.А.
         Судді                                                               Оніщук М.І.
                                                                                 Крижанівська Г.В.