ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2808/21 Справа № 216/6143/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 216/6143/18
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Голуб О.О.
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі –  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2020 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1  звернувся з позовом до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 06 червня 2017 року о 18-22 годині водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Cherry», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Туполєва в м. Кривому Розі, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Купріна, не надав перевагу в русі автомобілю марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , щоб безпечно виїхати на головну дорогу та постійно контролювати його рух, безпечно керувати ним, тим самим скоїв зіткнення з автомобілем марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2018 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито за давністю накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 04.06.2018 року. 
Власником автомобіля марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент скоєння ДТП, є позивач ОСОБА_5 . 
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д26/07/17 від 19.07.2017 року сума матеріальної шкоди, спричинена власнику автомобіля марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 550287 грн. 
На момент ДТП автомобіль марки «Cherry», державний номерний знак НОМЕР_3 , був застрахований в ПАТ «СК «Країна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК3013240. На виконання умов полісу ПАТ «СК «Країна» на користь позивача виплатило страхове відшкодування в розмірі 89000 грн. Таким чином, невідшкодована сума збитків завдана позивачу внаслідок ДТП складає 461287 грн. 
Власником автомобіля марки «Cherry», державний номерний знак НОМЕР_3 , на момент вчинення ДТП, був ОСОБА_2 , який передав у користування свій автомобіль ОСОБА_3 , який став винуватцем ДТП, а тому він також не звільняється від відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, яке йому належало. 
На підставі наведеного вище, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 461287 грн., судові витрати покласти на відповідачів.
Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 461287 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4612,87 грн.
У задоволенні вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , в частині застосування солідарної відповідальності відповідачів, відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції порушені норми ч.1 ст.281 ЦПК України, а саме порядок заочного розгляду справи, оскільки представником відповідачів до суду першої інстанції було подано клопотання з проханням відкласти розгляду справи, призначений на 16.06.2020 року та проханням не призначати розгляд справи в період дії карантину. При цьому апелянт зауважує, що він жодного разу не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_3 та його представника – ОСОБА_6 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.10).
06 червня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Cherry», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .
Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2018 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито за давністю накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 04.06.2018 року. (а.с.12-14).
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д26/07/17 від 19.07.2017 року сума матеріальної шкоди, спричинена власнику автомобіля марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 550287 грн. (а.с.15-49).
На момент ДТП автомобіль марки «Cherry», державний номерний знак НОМЕР_3 , був застрахований в ПАТ «СК «Країна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК3013240. На виконання умов полісу ПАТ «СК «Країна» на користь позивача виплатило страхове відшкодування в розмірі 89000 грн. 
Таким чином, невідшкодована сума збитків завдана позивачу внаслідок ДТП складає 461287 грн. 
Звертаючись до суду з позовом про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 461287 грн. невідшкодованих збитків, завданих внаслідок ДТП.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача  ОСОБА_3  на користь позивача  ОСОБА_1  461287 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року та Цивільним кодексом України.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц, провадження № 61-20780св18.
За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 06 червня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Cherry», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .
Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2018 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито за давністю накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 04.06.2018 року. (а.с.12-14).
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д26/07/17 від 19.07.2017 року сума матеріальної шкоди, спричинена власнику автомобіля марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 550287 грн. (а.с.15-49).
На момент ДТП автомобіль марки «Cherry», державний номерний знак НОМЕР_3 , був застрахований в ПАТ «СК «Країна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК3013240. На виконання умов полісу ПАТ «СК «Країна» на користь позивача виплатило страхове відшкодування в розмірі 89000 грн. 
На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 , як безпосереднього винуватця у завданні шкоди транспортному засобу позивача, майнової шкоди, спричиненої ДТП в розмірі 461287 грн. (550287 грн.- 89000 грн.= 461287 грн.)
При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суд та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушені норми ч.1 ст.281 ЦПК України, а саме порядок заочного розгляду справи, оскільки представником відповідачів до суду першої інстанції було подано клопотання з проханням відкласти розгляд справи, призначений на 16.06.2020 року та проханням не призначати розгляд справи в період дії карантину, огляду на наступне. 
За положеннями п.п.1, 2, 3,4 ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд першої інстанції дотримався наведених вище норм процесуального закону, оскільки апелянт був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить розписка про явку до Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу на 13.00 годин 16 червня 2020 року для розгляду даної справи, в якій наявний підпис відповідача ОСОБА_3 (а.с.112), однак відповідач ОСОБА_3 не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов не подав, при цьому позивач не заперечував проти розгляду справи.
Посилання апелента на те, що він жодного разу не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме розпискою від 13.03.2020 року, відповідно до якої відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 поставили свій підпис про те, що вони повідомлені про призначення справи до розряду на 13.00 годин 16 червня 2020 року. Також той факт, що відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 , були повідомлені про розгляд справи о 13.00 годин 16 червня 2020 року підтверджується клопотанням представника відповідачів ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину, з метою запобігання поширення коронавірусної інфекції COVID-19, яке було досліджено судом першої інстанції та залишено без задоволення.
При цьому колегією суддів не приймаються до уваги посилання в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представником відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_6 на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про вину ОСОБА_3 у ДТП, яка мала місце 06 червня 2017 року та не врахував висновку автотехнічного дослядження № 1471 від 03.10.2017 року, оскільки відповідач ОСОБА_3 , відповідно до Постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2018 року, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 04.06.2018 року (а.с.12-14). 
При цьому, відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Також колегією суддів не приймаються до уваги посилання в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представника відповідача ОСОБА_3  – ОСОБА_6  на те, що суд першої інстанції не враховав, що позивач фактично визнав фізично знищеним автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд, за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі, передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Однак відповідачем по справі ОСОБА_3 не було заявлено відповідного клопотання як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. 
Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги - відсутні.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення. 
Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 19 травня 2021 року. 

Головуючий: 

Судді: