Номер провадження: 33/813/510/21
Номер справи місцевого суду: 523/1038/21 
Головуючий у першій інстанції Ружицький В.В. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я.к, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси Ружицього В.В. від 05.03.2021 року,
                                установив        
Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси Ружицього В.В. від 05.03.2021 рокуОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працює, який на час розгляду справи проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до постанови суду, водій ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, 01.01.2021 року о 03 г. 48 хв. в м. Одесі, по проспекту Добровольського,65 керував транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, почервоніння очей та шкіри, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
За цим фактом співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області відносно водія ОСОБА_1 01.01.2021 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 279853 за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується із оскарженою постановою суду, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не поїхав до медичного закладу у зв`язку з тим, що не міг залишити собаку, як знаходилась в транспортному засобі. Крім того, апелянт вказує, що поліцейським не було забезпечено належний огляд на стан алкогольного сп`яніння з дотриманням вимог Порядку у зв`язку з відсутністю у поліцейського спеціального технічного засобу а посилання на те, що спеціальний технічний прилад привезе інший екіпаж не передбачено законодавством та порушує його права і свободу. Також  ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції було порушено ст.283 КУПАП та покладено в основу постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відеозапис, який не може вважатися належним доказам та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис.  ОСОБА_1 звертає увагу на те, що дія ч.1 ст.130 КУпАП не поширюється на водіїв транспортних засобів та не може до них застосовуватися. 
На підставі вищевикладеного  ОСОБА_1 просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 рокута закрити провадження у справі.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного сп`янінняпід час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Доводи ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.        
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 01.01.2021 року серії ДПР18 №279853, 01.01.2021 року о 03 г. 48 хв. в м. Одесі, по проспекту Добровольського,65 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, почервоніння очей та шкіри, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4,5).
Крім того, доказом провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є оглянутий під час підготовки до апеляційного розгляду відеозапис з місця події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на вимоги співробітників поліції, відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу так і у медичному закладі, при цьому працівниками поліції йому було роз`яснено як порядок проходження такого огляду, так і наслідки відмови від його проходження. Крім того, з зазначеного відео вбачається, що ОСОБА_1 веде себе зухвало, його поведінка не відповідає обстановці, у нього виражене порушення мови, що дозволяє апеляційному суду дійти висновків про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис, доданий до матеріалів справи, є неналежним доказом, оскільки ці відеозаписи зроблені з нагрудних камер працівників поліції, застосування яких передбачено ст.40 Закону України «Про національну поліцію».
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду.
Апеляцій суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неможливості проходження медичного огляду у спеціалізованому закладі у зв`язку з тим, що він не зміг залишити собаку яка знаходилась у салоні автомобіля, оскільки це не є підставою для невиконання законних вимог працівників поліції. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 мав можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, про що йому було наголошено працівниками поліції. Разом з тим, ОСОБА_1 спочатку наполягав на проходженні огляду у медичному закладі, при цьому відмовившись проїхати до нього, а в подальшому взагалі відмовився від проходження огляду. 
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що працівниками поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не було забезпечено належний огляд на стан алкогольного сп`яніння з дотриманням вимог Порядку у зв`язку з відсутністю у поліцейського спеціального технічного засобу оскільки, як вже було зазначено, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та така відмова підтверджуються матеріалами справи.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що дія ч.1 ст.130 КУпАП не поширюється на водіїв транспортних засобів та не може до них застосовуватися з огляду на таке. 
01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, 17.06.2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі Закон №720-IX), який 02.07.2020 року було підписано президентом України, а 03.07.2020 року опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10.02.2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. Публікація законів та інших актів Верховної Ради України у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.
Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10.06.1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».
Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, апеляційний суд дійшов висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції, яка діяла до внесення в неї вищевказаних законодавчих змін.
При цьому, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст.130 КУпАП та ст.286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст.3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної Ради України законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10.06.1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10.02.2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».
Більш того, слід зазначити, що адміністративна відповідальність, до якої притягується ОСОБА_1  по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище даної особи, тому все, що покращує становище правопорушника має бути витлумачено на його користь.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1  інкримінується порушення вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ст.130 КУпАП передбачає притягнення водія до адміністративної відповідальності як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1  у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на місці або в умовах медичного закладу, що було встановлене в передбаченому законом порядку. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1  вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                Ю.І.Кравець