ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" червня 2021 р.                                                                   Справа №907/722/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого судді    -  О.Л. Мирутенко 
суддів                         -  Н.А. Галушко
                                     -  О.С. Скрипчук

секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2020
у справі № 907/722/19
за позовом: АТ "Комерційний інвестиційний банк"
до 1: Малого підприємства "Клевер"
до 2:  ОСОБА_1 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2:  ОСОБА_2 
про: стягнення 1 640 081,70 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників:
від позивача - Мікрюков С.В. - адвокат (ордер АО 1000015 від 04.01.2021)
від відповідачів - не з`явилися.
від третьої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ :
             Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2020, суддя Ремецькі О.Ф., позов АТ "Комерційний інвестиційний банк" було задоволено. Стягнуто з Малого підприємства "Клевер" на користь Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" суму 1636081,70 (один мільйон шістсот тридцять шість тисяч вісімдесят одна гривня 70 коп.), в т.ч. 800000 грн. заборгованість за кредитом, 375965,16 грн. заборгованість по відсоткам, 200000 грн. штраф, 138126,03 грн. пені, 38 531,51 грн. 3% річних, 83459 інфляційних втрат.
          В рахунок погашення заборгованості Малого підприємства "Клевер" за Кредитним договором №04-5/3к-15-02 від 07.04.2015 перед Акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" в загальній сумі заборгованості 1636 081,70 грн, в т.ч. 800000,00 грн. заборгованість за кредитом, 375 965,16 грн. заборгованість по відсоткам, 200000 грн. штраф, 138126,03 грн. пені, 38531,51 грн. 3% річних, 83459 інфляційних втрат звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 07.04.2015 №04-5/4з-15-01 укладеним між Публічний акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" та Фізичною особою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського РНО Іванчова Н.С. та зареєстрованого за №912 на наступне нерухоме майно: Адмінбудинок літера "А", площею 174,8 кв.м. (вісімнадцять приміщень), Прохідна літера "Б" площею 16,5 кв.м., АЗС літера "В" площею 13,8 кв.м., Навіс літера "Г" площею 47,96 кв.м. Склади літера "Д" площею 63,90 кв.м. Вбиральня літера " 3" площею 2,4 кв.м. Огорожа №1-2, Мощення літера "І" площею 572 кв.м. Мощення спільного використання площею 1841 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".
          Стягнуто з Малого підприємства "Клевер" на користь Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" суму 13228,77 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
          Стягнуто з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" суму 13228,77 грн.  у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
З даним рішенням не погодилася ОСОБА_1 і оскаржила його в апеляційному порядку в частині визначення розміру заборгованості, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, оскільки вважає, що воно винесена в цій частині з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 625, 1050 ЦК України. Апелянт вважає, що позивачем невірно зроблено розрахунок позовних вимог та погоджується на стягнення з відповідача-1 заборгованості у розмірі 1  366  884 грн, та на звернення стягнення на предмет іпотеки у сумі 1  244  893,48 грн.
АТ "Комерційний інвестиційний банк" подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Західного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 справу №907/722/19 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. (головуючий суддя), Галушко Н.А., Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2020 у справі №907/722/19 було залишено без руху. Надано строк ОСОБА_1 до 2 березня 2021 року для усунення вказаних судом недоліків при поданні апеляційної скарги.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2020 у справі №907/722/19. Відстрочено апелянту сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 було призначено справу до розгляду на 07.06.2021.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2020 у справі №907/722/19 - без змін, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ "Комерційний інвестиційний банк" звернулося до суду із позовними вимогами до відповідачів про стягнення з Малого підприємства "Клевер", на користь АТ "КОМІНВЕСТБАНК" заборгованість за Договором кредитної лінії №04-5/3к-15-02 від 07.04.2015 р. у сумі 1.640.081,70 грн.; звернення стягнення на належний ОСОБА_1 предмет іпотеки згідно договору іпотеки з майновим поручителем №04-5/4з-15-01 посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського РНО Іванчова Н.С. за p.№ 912, а саме Адмінбудинок літера "А", площею 174,8 кв.м. (вісімнадцять приміщень), Прохідна літера "Б" площею 16,5 кв.м., АЗС літера "В" площею 13,8 кв.м., Навіс літера "Г" площею 47,96 кв.м. Склади літера "Д" площею 63,90 кв.м. Вбиральня літера " 3" площею 2,4 кв.м. Огорожа №1-2, Мощення літера "І" площею 572 кв.м. Мощення спільного використання площею 1841 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., в рахунок часткового погашення заборгованості МП "Клевер" за договором кредитної лінії № 04-5/3к-15-02 від 07.04.2015 р. у сумі 1.640.081,70 грн. на користь АТ "КОМІНВЕСТБАНК" шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з прилюдних торгів, посилаючись на порушення вимог чинного законодавства в частині невиконання зобов`язань за кредитним договором.
Підстава позову - укладення 07.04.2015 між Акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" (далі - Банк, Позивач) та МП "Клевер" (далі - Позичальник, Відповідач-1)  договору кредиту (далі -Договір) №04-5/Зк-15-02. В подальшому були укладені додаткові угоди до нього № 1 від  07.04.2016 р. та № 2 від 03.10.2016 року, №3 від 07.04.2017 року, згідно якого кредитор відкриває позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 800 000,00 грн. з кінцевим строком погашення до 06 квітня 2018 року із сплатою 23,50 % відсотків річних.
Відповідно до п. 1.1 Договору Кредитор відкриває Позичальнику кредитну лінію з  максимальним лімітом заборгованості в сумі 800 000,00 грн. з  кінцевим строком погашення  до 06 квітня 2018 року із сплатою 23,50 % відсотків річних.
Згідно пункту 3.7 Договору нарахування відсотків за користування траншем  Кредиту здійснюється у вaлюті кредиту щомісячно, за фактичну кількість днів  користування  відповідним траншем Кредиту в періоді (28-29-30-31/365-366). При розрахунку відсотків враховуються день надання та не враховуються день погашення траншу Кредиту.
Сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту на рахунок кредитора, не пізніше  15 числа  місяця  наступного  за  звітним (п. 3.8 Договору).
Пунктом 4.2.7. Договору Позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасне та повне повернення траншів Кредиту, відсотків за користування траншами кредиту та можливих  штрафних санкцій.
У випадку порушення Позичальником умов, визначених  п.1.1. цього договору, Кредитор  має право вимагати від Позичальника сплатити штрафу в розмірі 25% відсотків  від розміру максимального ліміту заборгованості кредитної лінії, що зазначені  в  п.1.1. цього  договору (п.7.1.1 Договору).
Пунктом 8.5. Договору кредитної лінії №04-5/Зк-15-02 від 07 квітня 2015 року визначено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.
Умови нарахування пені визначені пунктом 7.2 Договору, за яким у випадку  прострочення Позичальником строків повернення траншів Кредиту, визначених п.1.1. договору, Позичaльник сплачує Кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ  від неповернутої суми траншів Кредиту та відсотків за користування за кожен день  прострочення, що діє у період за який сплачується пеня.
У відповідності до п. 3.1.1 договору кредитної лінії №04-5/Зк-15-02 від 07 квітня 2015 року Позичальник сплачує на користь Кредитора наступні комісійні винагороди (по тексту - "комісійна винагорода"): за оформлення пакету документів на отримання Кредиту, за обслуговування Кредиту, за продовження строку дії Договору та/або внесення до Договору інших змін за ініціативою Позичальника, у розмірах, визначених тарифами Кредитора.
Як вбачається з виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період 07.04.2015 року по  21.11.2019 рік позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, а саме надав відповідачу грошові кошти у сумі обумовленій договором.
07.04.2015 між Акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" та ОСОБА_1 (далі - Іпотекодавець, Відповідач-2) як майновим поручителем МП "Клевер" укладено договір №04-5/4з-15-01 іпотеки (далі - Договір іпотеки) посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського РНО Іванчова Н.С. за p.№591, згідного якого в якості забезпечення виконання зобов`язань по договору кредиту  №04-5/3к-15-02 від  07.04.2015 було передано  наступне Адмінбудинок літера "А", площею 174,8 кв.м. (вісімнадцять  приміщень) Прохідна  літера "Б" площею 16,5 кв.м. АЗС літера "В" площею 13,8 кв.м. Навіс літера "Г" площею  47,96 кв.м. Склад,  літера  "Д" площею  63,90 кв.м. Вбиральня літера " 3" площею 2,4 кв.м. Огорожа №1-2 Мощення літера "І" площею 572 кв.м. Мощення спільного використання  площею 1841 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується Свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів від  21.11.2014 року, виданого приватним нотаріусом  Мукачівського районного нотаріального округу Федоренко Е.Ю., зареєстровано в реєстрі за  №1918; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію  права власності від 21.11.2014 року, індексний номер 29868048, номер запису про право  власності: 7787586, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 508267221227, відповідної технічної документації.
Відповідно до звіту про оцінку майна складеного ТОВ "Експерт і К" станом на  25.12.2014 року ринкова вартість Предмета іпотеки становить 2    031    250,00 грн. без ПДВ.
За взаємною згодою сторін загальна вартість Предмету іпотеки становить 2    031    250 грн. (пункт 1.4 Договору іпотеки).
Згідно додаткового договору №2 від 07.04.2015 вартість предмету іпотеки складає 1    874    643,00 грн.
Згідно пункту 1.4.1 Договору іпотеки, сторони дійшли згоди, що вказана в цьому договорі вартість Предмету Іпотеки є орієнтовною і його реалізаціє буде здійснюватися, за цінами визначеними уповноваженими експертами на момент звернення стягнення на предмет іпотеки, причому іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в обсязі, передбаченому цим договором та визначеному на момент звернення стягнення, за рахунок всієї суми, що буде виручена від реалізації Предмету іпотеки.
У відповідності до п. 2.4.4. Договору Іпотеки Іпотекодержатель може здійснити реалізацію Предмета іпотеки або набути її у власність у разі невиконання боржником зобов`язань за Договором кредиту або порушення справи про банкрутство Іпотекодавця.
У відповідності до п. 2.4.6. Договору Іпотеки Іпотекодержатель має право  звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до приписів ст. 4 цього Договору.
У відповідності до п. 4.1. Договору Іпотеки Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на Предмет іпотеки у наступних випадках (далі-Заставний  випадок) у  момент настання строку виконання зобов`язань за Договором кредиту вони не будуть  виконані Боржником повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у  встановлені відповідно до Договору кредиту строки суми Кредиту; та/або при несплаті або  частковій несплаті в строк сум відсотків; та/або при несплаті або частковій несплаті в  строк сум штрафних санкцій; причому моментом настання Заставного випадку вважається  наступний день за останнім днем строку, в межах якого Боржник повинен був виконати зазначені зобов`язання. У випадку ліквідації/реорганізації/смерті/оголошення  безвісновідсутнім Боржника/ Іпотекодавця, а також у разі порушення провадження у  справі про відновлення платоспроможності Боржника або визнання його банкрутом, причому моментом настання Заставного випадку вважається день, коли Іпотекодержателю  стало відомо про хоча б один з названих фактів. При розірванні (припиненні дії) Договору  кредиту у випадках, передбачених Договором кредиту, якщо на цей момент зобов`язання за  Договором кредиту не будуть виконані Боржником повністю; причому моментом настання  Заставного випадку вважається наступний день після дня, в який було розірвано  (припинено) дію Договору кредиту. Невиконання або неналежного виконання  Іпотекодавцем умов цього Договору, якщо це становить загрозу для виконання основного  зобов`язання; причому моментом настання Заставного випадку вважається день, коли  Іпотекодержателю стало відомо про хоча б один з фактів, які вказують на це. У разі  невиконання Боржником/Іпотекодавцем зобов`язань, передбачених Договором кредиту та у  разі невиконання Іпотекодавцем зобов`язань, передбачених пунктами 1.6.2., 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.6. та  2.1.9. цього Договору; при розірванні (припиненні дії) цього договору з  будь-яких причин; причому моментом настання Заставного випадку вважаться наступний  день після дня, в який було розірвано (припинено  дію) цього договору.
У відповідності до п. 4.3. договору Іпотеки звернення стягнення на Предмет іпотеки відбувається за вибором Іпотекодержателя будь-яким способом, який не протирічить чинному законодавству України, в т.ч. шляхом вчинення виконавчого напису  нотаріуса.
За доводами позивача, що підтверджуються матеріалами справи мале підприємство "Клевер", не виконало свої зобов`язання за Договором, кредит в термін визначений договором не повернуло, у зв`язку з чим станом на момент звернення до суду загальна сума заборгованості малого підприємства "Клевер", перед АТ "КОМІНВЕСТБАНК" згідно договору кредиту за овердрафтом №04-5/Зк-15-02 від 07.04.2015 року становить 1    640    081,70 грн., що складається з 800    000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 375    965,16 грн. - заборгованість по відсоткам, 138    126,03 грн. заборгованості по пені, 38    531,51 грн. - 3 % річних, 83    459,01 грн.  - інфляційні втрати, 200    000,00 грн. - штрафу, 4    000,00 грн. - комісія.
Пунктом 4.2 договору іпотеки передбачено, що при настанні зазначених обставин  Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Позичальнику письмову вимогу щодо усунення  порушень у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет  іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. У випадку, якщо протягом тридцяти днів вимога  Іпотекодержателя про усунення порушень зобов`язань за Договором кредиту та/або цим  Договором залишається без задоволення, Іпотекодержатель має право розпочати звернення  стягнення на Предмет іпотеки. 
За доводами позивача відповідачам направлялася письмова вимога про порушення зобов`язання та іпотечного договору: №02-93/6-132 від 09.09.2019 року. Однак відповідачами вказана вимога виконана не була, а порушення не усунуті, що і стало підставою звернення до суду. 
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом
Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України    встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позивачем належним чином доведено факт виконання свого зобов`язання, докази у підтвердження наявні у матеріалах справи (виписка по рахунку № НОМЕР_2 за період 07.04.2015 року по  21.11.2019 рік).
Датою остаточного повернення кредиту є  06 квітня 2018 року року (пункт 1.1 Договору).
Відповідачем отримані кошти у встановлений строк повернуті не були. Матеріали справи не містять доказів у підтвердження протилежного та вищенаведених висновків суду.
Враховуючи викладене, з урахуванням відсутності в матеріалах справи контррозрахунку відповідачів та з огляду на відсутність заперечень Відповідача -2, в частині стягнення основної заборгованості, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 800    000,00 грн. - підлягає задоволенню.
Згідно пункту 3.7 Договору Нарахування відсотків за користування траншем  Кредиту здійснюється у вaлюті кредиту щомісячно, за фактичну кількість днів користування  відповідним траншем Кредиту в періоді (28-29-30-31/365-366). При розрахунку відсотків враховуються день надання та не враховуються день погашення траншу Кредиту.
Сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту на рахунок кредитора, не пізніше  15 числа  місяця  наступного  за  звітним (п. 3.8 Договору).
Пунктом 4.2.7. Договору визначено, що Позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасне та повне повернення траншів Кредиту, відсотків за користування траншами кредиту та можливих  штрафних санкцій.
Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом  статті 1056-1 ЦК України  розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Пунктом 8.5. Договору кредитної лінії №04-5/Зк-15-02 від 07 квітня 2015 року визначено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.
З огляду на наведене суд першої інстанції, здійснивши перевірку заявленої до стягнення суми 375 965,16 грн. - заборгованість по відсоткам дійшов до обгрунтованого висновку, що така заявлена правомірно та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Разом з тим, доводи відповідача про неправомірність нарахування відсотків за кредитом не беруться до уваги, оскільки сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, за умовами вказаного договору він набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.
Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором. Порушення відповідачем  свого зобов`язання, надає позивачеві право на нарахування відповідачеві відсотків річних та штрафних санкцій, передбачених умовами договору.
З огляду  на порушення відповідачем умов договору, позивачем, в силу положень пунктів 7.1.1, 7.2 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України заявлено також позовні вимоги про стягнення 138126,03 грн. - пені, 200 000,00 грн.  - штрафу, 38  531,51 грн. - 3% річних, 83  459,01 грн. - інфляційних втрат. 
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. З вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.
Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Умови нарахування пені визначені пунктом 7.2 Договору, за яким у випадку  прострочення Позичальником строків повернення Траншів Кредиту, визначених п.1.1. договору, Позичaльник сплачує Кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ  від неповернутої суми Траншів Кредиту та відсотків за користування за кожен день  прострочення, що діє у період за який сплачується пеня.
У випадку порушення Позичальником умов, визначених  п.1.1. цього договору, Кредитор  має право вимагати від Позичальника сплатити штрафу в розмірі 25% відсотків від розміру максимального ліміту заборгованості кредитної лінії, що зазначені в  п.1.1. цього  договору (п.7.1.1 договору).
Суд першої інстанції здійснивши перевірку нарахованої пені у відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та штрафу прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення цих позовних вимог в повному обсязі.
При цьому суд першої інстанції зазначив, що тлумачення відповідача - 2 нарахування пені у відповідності до умов договору та вимог законодавства є помилковим, не відповідає умовам кредитного договору, у зв`язку з чим твердження відповідача - 2 про помилковість такого нарахування судом першої інстанції обгрунтовано  було відхилено.
Крім того, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача - 2 про відсутність обставин передбачених п. 7.1 договору, як такі що не відносяться до предмету доказування по даній справі, оскільки штраф позивачем нарахований на підставі п.7.1.1 Договору.
Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, перевіривши розрахунок даних вимог на підставі ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції обгрунтовано визнав, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 38 531,51 грн. - 3 % річних, 83    459,01 грн.  - інфляційних втрат підлягають задоволенню. 
Позивачем також заявлено вимогу про стягнення суми 4  000 грн. комісії.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підставі яких можна встановити правомірність нарахування зазначеної суми. Вказане позбавляє можливості здійснити перевірку розрахунку зазначених вимог. За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні вимоги про стягнення комісії у зв`язку з їх недоведеністю.
Враховуючи викладені обставини, дослідивши наявні у справі докази, у зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку, доведеним є той факт, що внаслідок невиконання своїх зобов`язань за вказаними кредитними договорами у позичальника виникла заборгованість, яка разом з правомірно нарахованими штрафними санкціями складає 1 636 081,70 грн.
Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Частинами 1 та 3 ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.
Згідно пункту 1.4.1 Договору іпотеки, сторони дійшли згоди, що вказана в цьому договорі вартість Предмету Іпотеки є орієнтовною і його реалізаціє буде здійснюватися, за цінами визначеними уповноваженими експертами на момент звернення стягнення на предмет іпотеки, причому іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в обсязі, передбаченому цим договором та визначеному на момент звернення стягнення, за рахунок всієї суми, що буде виручена від реалізації Предмету іпотеки.
У відповідності до п. 2.4.4. Договору Іпотеки Іпотекодержатель може здійснити реалізацію Предмета іпотеки або набути її у власність у разі невиконання боржником зобов`язань за Договором кредиту або порушення справи про банкрутство Іпотекодавця.
У відповідності до п. 2.4.6. Договору Іпотеки Іпотекодержатель має право  звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до приписів ст. 4 цього Договору.
Згідно зі статтею 11 вищевказаного закону, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Наведену норму Закону позивачем було виконано, позивач направив на адресу позичальника та відповідача - 2 (іпотекодавця) письмові повідомлення-вимоги щодо усунення порушень, які залишені ними без реагування.
Таким чином, у зв`язку з невиконанням Малим підприємством "Клевер", зобов`язань за Кредитним договором №04-5/Зк-15-02 від 07.04.2015 позивач по справі наділений правом звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі Іпотечного договору від 07.04.2015, укладеного між Публічний акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" (Іпотекодержатель) та Фізичною особою ОСОБА_1 (відповідач - 2 по справі), посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського РНО Іванчова Н.С. та зареєстрованого за №591.
У відповідності до статті 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Згідно зі статтею 41 Закону України "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього закону.
Частиною 2 статті 43 Закону України "Про іпотеку" визначено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.
Таким чином, якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки.
З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
У випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.
Так, відповідно до умов Іпотечного договору ринкова вартість предмету іпотеки складає 2    031    250 грн. (пункт 1.4 Договору іпотеки).
Згідно додаткового договору №2 від 07.04.2015 вартість предмету іпотеки складає 1    874    643,00 грн.
При цьому суд першої інстанції врахував правову позицію викладену у постанові від 21.03.2018 року Великої Палати Верховного Суду в рамках справи №2/235/3619/15-ц.
З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку провести реалізацію іпотечного майна шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановленої Законом України "Про виконавче провадження", тобто без визначення у резолютивній частині рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" про стягнення 1640081,70 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню частково.
Що ж стосується твердження апелянта про порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права, невірного розрахунку позовних вимог, то колегія суддів їх відхиляє як безпідставні та такі, що спростовані матеріалами справи.
З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2020 по справі №907/722/19 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.
Керуючись ст.ст. 269,270,275,276,281,282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд 

Постановив:
Рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2020 року у справі №907/722/19 залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Судові витрати за апеляційний перегляд покласти на апелянта - ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 6056,95 грн. судового збору за апеляційний перегляд рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2020 року у справі №907/722/19, про що видати наказ в порядку ст. 327 ГПК України.
Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                              О.Л. Мирутенко

Судді:                                                                                                  Н.А. Галушко

                                                                                                                О.С. Скрипчук

"Повний текст постанови виготовлено 08.06.2021"