ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 815/2874/17
адміністративне провадження № К/9901/29454/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів:  Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року у справі № 815/2874/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області про визнання нечинним рішення,
УСТАНОВИВ
В травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Юніон Стандарт Банк»                                   (далі - ПАТ «Юніон Стандарт Банк») звернулося до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області про визнання нечинним рішення №64/60 від 28.03.2017 про повернення неправомірно витрачених коштів Фонду в сумі 7179,37 грн., застосування штрафу в розмірі 3589,69грн.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року, позов задоволений частково.
Визнано протиправним рішення №64/60 від 28.03.2017 в частині визначення позивачу грошового зобов`язання у розмірі 3589,69 грн. (штраф за неправомірно витрачені кошти Фонду після 01.01.2015р. у розмірі 50%); в іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами не враховано норму ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» згідно якої під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вказує, що донарахування оскаржуваним рішенням відбулось після початку процедури ліквідації, а тому є протиправним. Зазначає, що зобов`язання  за період до ліквідації банку відповідач  повинен був заявити протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку заявити Фонду гарантування вкладів про свої вимоги до банку. 
Ухвалою Верховного Суду від 05.03.2018 відкрито касаційне провадження.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення  - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає  задоволенню  з наступних підстав.
Судами встановлено, що  17.03.2017 на підставі наказу від 16.12.2016 №332-ос Одеської міської виконавчої дирекції Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, направлення від 28.02.2017 №105 та плану графіку проведення планових перевірок, проведена планова документальна перевірка ПАТ «Юніон Стандарт Банк».
За результатами перевірки складений акт про результати планової перевірки по коштах Фонду соціального страхування втрати працездатності №114 від 17.03.2017, яким встановлено, що ПАТ «Юніон Стандарт Банк» неправомірно витрачені кошти Фонду (після 01.01.2015) у розмірі 7179,37 грн. 
При перевірці правильності призначення, нарахування та виплати матеріального забезпечення за перевірений період встановлено неправомірно витрачені кошти в сумі 7179,37 грн.:
1) по тимчасовій непрацездатності неправомірно витрачені кошти в сумі 7170,55 грн., а саме:
- порушено п, 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 (в редакції до 26.06.2015 року), невірно визначено кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді при розрахунку середньоденної заробітної плати для виплати допомоги застрахованій особі. Сума неправомірно витрачених коштів Фонду складає 5,46 грн.;
- порушено п. 32 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266, невідповідність розрахунку середньої заробітної плати по тимчасовій непрацездатності даним, що, містяться у звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Сума неправомірно витрачених коштів Фонду складає 34,20 грн.
- порушено п. 1 ч. 4 статті 19 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105, допомога надана в розмірі, що перевищує в розрахунку на місяць мінімальну заробітну плату застрахованій особі, яка протягом 12 місяців перед настанням страхового випадку має страховий стаж менше шести місяців. Сума неправомірно витрачених коштів Фонду складає 6904,79 грн.;
- порушено п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266, невірно визначено кількість календарних днів у розрахунковому періоді. Сума неправомірно витрачених коштів Фонду складає 226,10 грн.
2) по вагітності та пологах неправомірно витрачені кошти в сумі 8,82 грн., а саме:
- порушено п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 (в редакції до 26.06.2015), невірно визначений розрахунковий період. Сума неправомірно витрачених коштів Фонду складає 8,82 грн.
До вказаного акту перевірки складено додатки №1 та №2, а саме: розрахунок, реєстр порушень, виявлених у страхувальника публічного акціонерного товариства «Юніон Стандард Банк», які привели до неправомірних витрат за рахунок коштів Фонду при розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності та по вагітності та пологах за період з 29.01.2014 по 31.12.2016.
З реєстру порушень, виявлених у страхувальника публічного акціонерного товариства «Юніон Стандард Банк», які привели до неправомірних витрат за рахунок коштів Фонду при розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності та по вагітності та пологах за період з 29.01.2014 по 31.12.2016, судом встановлено, що порушення, про які йдеться у акті №114 від 17.03.2017 виникли при здійсненні виплат по листкам непрацездатності у період з 17.02.2015 по 15.12.2015.
Рішенням Одеської міської виконавчої дирекції Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №64/60 від 28.03.2017 до позивача застосовані фінансові санкції у розмірах: неправомірно витрачених коштів Фонду в сумі 7179,37 грн. та штраф за неправомірно витрачені кошти Фонду в сумі 3589,69грн. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням  позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходи з того, що рішення відповідача є протиправним в частині нарахування позивачу штрафу за неправомірно витрачені кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у розмірі 3589,69 грн., оскільки такий штраф нарахований під час здійснення процедури ліквідації банку, що суперечить Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб».
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом № 1105-XIV.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Оскаржуване рішення прийнято відповідачем на підставі статей п. 5 ч. 1 ст. 10, п. 1 ч. 5, ч.ч.6-8 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за порушення п.1 ч.1 ст.19 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 3, 14, 32 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266.
Згідно п.5 ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.
Відповідно до п.1 ч.5 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.
Згідно ч.6 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми. За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.
Позивач по суті порушень не заперечує щодо їх допущення. Водночас позовні вимоги, як і вимоги касаційної скарги обґрунтовуються  процедурою ліквідації банку, що не передбачає створення нових зобов`язань, в тому числі з обов`язкових платежів. 
Відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Згідно із частиною третьою статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.
Пункт 2 частини першої статті 77 Закону № 2121-III визначає відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду однією з умов ліквідації банку.
Відповідно до частин п`ятої та шостої цієї ж статті Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду.
Фонд у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону № 4452-VI.
Згідно ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.
В газеті «Голос України» №249 (6253) від 30.12.2015 року офіційно опубліковані відомості про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк». 
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 46 Закону № 4452-VI з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.
Відповідно до частини третьої статті 46 Закону № 4452-VI під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Вимоги за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.
Частиною п`ятою статті 45 Закону № 4452-VI визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.
Статтею 52 Закону № 4452-VI визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів.
Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що ліквідаційна процедура банку за рішенням Національного банку України розпочинається з моменту отримання такого рішення Фондом. З дня початку процедури ліквідації банку строк виконання усіх грошових зобов`язань останнього вважається таким, що настав. Зобов`язання банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.
Вказана право позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 804/3813/16.
Судами встановлено, що постановою Правління Національного банку України №939 від 24.12.2015 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації                ПАТ «Юніон Стандарт Банк». 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком  судів попередніх інстанцій, що неправомірне використання коштів Фонду  допущене за період з 01.01.2015 по 15.12.2015, тобто до початку процедури ліквідації, а тому рішення відповідача про повернення коштів в розмірі 7179,37 грн. є правомірним та не є нарахуванням додаткових зобов`язань в розумінні ч. 3 ст. 46 Закону № 4452.
В свою чергу штраф, який нарахований під час здійснення процедури ліквідації банку, відповідачем є протиправним, а тому судами скасований.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись  статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» залишити без задоволення.
Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                  А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                Л.Л. Мороз 

                                                                                                    А.І. Рибачук