УХВАЛА

29 червня 2021 року  
Київ
справа №640/2590/20
адміністративне провадження №К/9901/22020/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом в якому просила:
- визнання протиправним і скасування рішення Кадрової комісії від 13 грудня 2019 року №2 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;
- визнання протиправним і скасування наказу Генеральної прокуратури України від 21 грудня 2019 року за №2133ц "Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу представництва інтересів держави управління організації участі прокурорів в суді Департаменту представництва інтересів держави в суді Генеральної прокуратури України";
- поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва інтересів держави управління організації участі прокурорів в суді Департаменту представництва інтересів держави в суді Генеральної прокуратури України або на іншій посаді, різнозначній тій, яку ОСОБА_1 обіймала до звільнення станом на 24 грудня 2019 року;
- стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення до дня винесення рішення у справі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року позов задоволено частково: 
- визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії №2 від 13 грудня 2019 року про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;
- визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора від 21 грудня 2019 року №2133ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу представництва інтересів держави управління організації участі прокурорів в суді Департаменту представництва інтересів держави в суді Генеральної прокуратури України, з 24 грудня 2019 року;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва інтересів держави управління організації участі прокурорів в суді Департаменту представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, з 25 грудня 2019 року.
- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 грудня 2019 року по 23 листопада 2020 року в сумі 317069,06 грн. (триста сімнадцять тисяч шістдесят дев`ять гривень шість копійок), з якої Офісом Генерального прокурора мають бути відраховані податки та обов`язкові платежі.
У задоволенні решти позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року скасовано в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 27 951, 46 грн. та прийнято в цій частині нове рішення, яким вимогу задоволено частково, та стягнуто з Офісу Генерального прокурора за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000, 00 грн.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року залишено без змін.
14 червня 2021 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу. 
Підстава касаційного оскарження на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року і постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року відповідає вимогам пункту першого частини четвертої статті 328 КАС (в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою).
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подана з дотриманням порядку і строків касаційного оскарження, передбачених статтями 329, 331 КАС України. Підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 327-331, 334, 338 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Витребувати із Окружного адміністративного суду м. Києва справу №640/2590/20.
Встановити десятиденний строк для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач:                                                                                А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                    Л.О. Єресько

                                                                                                    В.М. Соколов