РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року
м. Рівне

Справа № 2-494/11
Провадження № 22-ц/4815/553/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді – Шимківа С.С.,
суддів: –  Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання – Пиляй І.С.,

учасники справи: 
заявник/боржник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – державний виконавець Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюк Андрій Анатолійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 січня 2021 року (постановлену у складі судді Красовського О.О.) у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,-

       в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.
В обґрунтування заяви зазначає, що 27.11.2020 року йому стало відомо про те, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області у справі №2-494/11 за поданням державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, його тимчасово обмежили у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань покладених на нього виконавчим листом №2-494/11, виданим 03.04.2013 року Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 707 269, 20 грн..
Додатково зазначає, що єдиним можливим способом заробітку для нього є робота за кордоном. Також зазначає, що несплата ним грошових коштів не дає підстави вважати, що він ухиляється від виконання рішення суду. Адже до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду він не був притягнутий. Зважаючи на вищезазначене заявник просить скасувати обмеження у праві виїзду за межі України.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України – відмовлено.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що боржник був повідомлений про наявність виконавчого провадження, він зобов`язувався вчиняти дії з погашення боргу, повідомляти державного виконавця про зміну місця проживання але, всупереч цьому, тривалий час приховував від державного виконавця адресу свого фактичного місця проживання, на виклики до виконавчої служби не з`являвся, з 2017 року заборгованість не погашав, при цьому не надав доказів того, що він позбавлений можливості погашати борг. Зазначені обставини, на переконання місцевого суду, свідчать про ухиляння боржника від виконання зобов`язань, а тому суд вважав за доцільне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування відносно нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що відсутні належні та допустимі докази його ухилення від виконання рішення суду, а відтак, відсутні прямі підстави для заборони йому у виїзді за межі України.
Суд неповно з`ясував усі обставини справи, не врахував його матеріального становища, стану здоров`я та прямої залежності фізичного існування його родини від заробітку за кордоном.
Також наголошує, що у нього на утриманні перебуває малолітній син, а єдиний, можливий для нього на сьогодні заробіток - це робота за кордоном. Тому, рішення суду про заборону для виїзду - не лише не вирішує його проблему із заборгованістю, але й відбирає у його родини єдиний засіб для існування.
Звертаю увагу суду також на той факт, що він має інвалідність, що підтверджується медичною довідкою № 321 від 11.12.2020 року, довідкою МСЕК та отримує від держави пенсію по інвалідності.
З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а заяву про скасування тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України – задовольнити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст. 18 ЦПК України).
Згідно з частинами 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у разі, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Судом встановлено, що на виконанні Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №53647782 з виконання виконавчого листа №2-494/11, виданого 03.04.2013 року Рівненським районним судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 707 269, 20 грн..
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 05 листопада 2020 року подання державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа – задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань покладених на нього виконавчим листом №2-494/11, виданим 03.04.2013 року Рівненським районним судом Рівненської області, про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 707 269, 20 грн..
Згідно з ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Боржник мотивує свою заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України тим, що він не ухиляється від виконання зобов`язання і працює за межами України, що є єдиним джерелом його доходів, за які утримується його сім`я.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та скасування відносно нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Боржник був повідомлений про наявність виконавчого провадження, він зобов`язувався вчиняти дії з погашення боргу, повідомляти державного виконавця про зміну місця проживання, однак, всупереч цьому, тривалий час приховував від державного виконавця адресу свого фактичного місця проживання, на виклики до виконавчої служби не з`являвся.
Заявником не надано жодних доказів про вчинення ним будь-яких дій направлених на реальне виконання рішення суду, що на переконання колегії суддів являється винною бездіяльністю, яка вправі бути охарактеризована як його ухилення від виконання рішення суду. 
Разом з цим, колегія суддів констатує, що ухвала Рівненського районного суду Рівненської області від 05 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 був тимчасового обмежений у праві виїзду за межі України у зв`язку з його ухиленням від виконання рішення суду, в апеляційному порядку ним оскаржена та перебуває у законній силі. 
Заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фактично ґрунтується на необґрунтованості подання державного виконавця, безпідставності його задоволення та протиправності ухвали місцевого суду від 05 листопада 2020 року. 
Обґрунтованих обставин, які б були підставою для скасування обмеження у праві виїзду, у заяві та апеляційній скарзі не наведено.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній із сторін.
За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 січня 2021 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 16 червня 2021 року.

Головуючий-суддя                                         Шимків С.С.

Судді:                                                                  Боймиструк С.В.

                Хилевич С.В.