УХВАЛА

05 квітня 2021 року

 м. Київ
справа № 607/790/20
провадження № К/9901/36322/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: В.М. Бевзенка, Л.Л. Мороз 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято постанову про задоволення позову. Визнано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене у протоколі засідання комісії від 14 червня 2019 року № 76 стосовно відмови ОСОБА_1 у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, протиправним.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі трьохсоткратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, як інваліду другої групи на час встановлення інвалідності, яка настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII та «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі/смерті/інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні/або перевірочні/та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Міністерство оборони України звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2021 року касаційну скаргу Міністерства оборони України залишено без руху з підстав її невідповідності вимозі частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України. Скаржнику надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліку касаційної скарги шляхом подання до суду документа про сплату судового збору. Крім того, скаржнику слід було направити до суду належні докази на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення.

На виконання вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху від скаржника надійшло платіжне доручення про сплату судового збору та докази, що підтверджують отримання ним копії оскаржуваного рішення апеляційного суду. 

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення, Міністерство оборони України вказує на те, що копію рішення апеляційного суду, яка надійшла на його електронну адресу, отримало 25 листопада 2020 року. На підтвердження цього додає скрін-копію з електронної пошти, яка містить вказану інформацію та копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року із відміткою про її отримання.

Однак, колегія суддів не може прийняти до уваги вищевказаний доказ в якості обґрунтування причин поважності пропуску строку на касаційне оскарження з огляду на таке.

Частиною другою   статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що належним доказом, який би підтверджував дату отримання судового рішення є: повідомлення отримане судом про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу скаржника, якщо таке рішення направлялось електронною поштою або поштове повідомлення із відміткою про його отримання, відмову в отриманні копії судового рішення або відсутність особи за адресою місцезнаходження, якщо судове рішення направлялось скаржнику поштою.

Зважаючи на те, що оскаржувана постанова направлялась Міністерству оборони України електронною поштою на його офіційну електронну адресу, беручи до уваги відсутність в наданих до касаційної скарги документах на усунення недоліків ухвали Верховного Суду від 14 січня 2021 року повідомлення (довідки) суду апеляційної інстанції про доставлення копії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року на офіційну електронну адресу скаржника, Верховний Суд не може визнати належним доказом, який би підтверджував дату отримання оскаржуваного судового рішення та свідчив би про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення надану скаржником скрін-копію з електронної пошти, яка містить інформацію про отримання його скаржником та копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року із відміткою про її отримання.

Частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до приписів   статті 44 КАС України   відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особа, зацікавлена в її поданні, повинен вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними. 

Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги те, що колегією суддів визнано неповажними наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Міністерству оборони України копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              В.М. Бевзенко

Суддя                                                                                                              Л.Л. Мороз