ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2021 року                                                                                      Справа № 906/308/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Філіпова Т.Л. 

при секретарі судового засідання Першко А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення Господарського суду Житомирської області від 05 лютого 2021 року в справі №906/308/20 (суддя - Лозинська І.В.)
час та місце ухвалення: 5 лютого 2021 року; м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65; повний текст рішення складено 12 лютого 2021 року    
за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк"    
до
Відповідача 1:  ОСОБА_1    (голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Промоптторг")
Відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотекс-М"
про стягнення 104175,42 дол. США (що станом на 18 березня 2020 року еквівалентно 2818632 грн            67 коп.) та 2442 грн 62 коп. пені
за участю представників сторін:
від Позивача - Іванюк І.В.;
від Відповідача 1 - Костюкевич-Тарнавська О.В.;
від Відповідача 2 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Житомирської  області з позовом до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач 1; ліквідатор ТОВ «Промоптторг») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотекс-М» (надалі - Відповідач 2) про стягнення солідарно з Відповідача 1 та Відповідача 2  заборгованості у розмірі 104175,42 дол. США та пені у розмірі 2442 грн 62коп.. 
В обгрунтування позовної заяви Позивач посилався на те, що після прийняття рішення Відповідачем 2 про припинення юридичної особи - ТОВ "Промоптторг" шляхом його ліквідації, власником майна Відповідача 2 та ліквідатором ОСОБА_1 всупереч частини 1 статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", при наявності боргу перед Позивачем та невиконаного рішення Господарського суду м. Києва від 19 липня 2016 року в справі № 910/8301/16, не здійснено заходів щодо задоволення вимог кредитора Позивача, а саме не направлено відповідну заяву до суду про порушення справи про банкрутство ТОВ "Промоптторг", чим порушено порядок його ліквідації, а тому на переконання Позивача, Відповідачі несуть солідарну відповідальність перед Позивачем за незадоволення його вимог у розмірі 104175,42 дол. США (що станом на 18 березня 2020 року еквівалентно 2818632 грн 67 коп.) та 2442 грн 62 коп. пені.
Рішенням Господарського суду Житомирської  області від 5 лютого  2021 року   в задоволенні позовних вимог відмовлено (том 2, а.с. 135-139).

Приймаючи дане рішення,      місцевий господарський суд зазначив, що стягнення в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом",  може розглядається не в рамках справи про банкрутство, а в окремому провадженні, лише за умови ліквідації боржника у судовому порядку у зв`язку з його банкрутством. Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази звернення голови ліквідаційної комісії, керівника ТОВ "Промоптторг" Відповідача 1 до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Тому місцевий господарський суд в своєму рішенні прийшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин норм вказаного Закону.
Що ж стосується позовних вимог до Відповідача 2, то місцевий господарський суд в своєму рішенні вказав, що Відповідач 2 не є стороною чи учасником в жодній із вказаних в оскаржуваному рішенні судових справ або стороною правочинів, укладених в сфері кредитних правовідносин чи поруки, тому покладення обов`язку із сплати заборгованості ТОВ "Промторг" на Відповідача 2, беручи до уваги те, що Відповідач 2 був учасником    ТОВ "Промторг" а    Відповідач 1 є засновником та керівником Відповідача 2, також є безпідставним.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Позивач звернувся  до Північно-західного  апеляційного господарського суду з   апеляційною скаргою, в якій, з підстав, висвітлених в ній, просив суд поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати рішення Господарського суду Житомирської області, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги (том 2, а.с. 147-155).
Мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що Відповідач 1 будучи ліквідатором та керівником ТОВ "Промоптторг" не вжив всіх заходів при ліквідації юридичної особи, а саме: виявлення кредиторів боржника та направлення їм відповідних листів; закриття в банківських установах рахунків; стягнення дебіторської заборгованості товариства та інше. Матеріали справи не містять доказів щодо вчинення Відповідачем 1 заходів щодо розшуку кредиторів, зокрема, направлення листа до Позивача з пропозицією заявити свої вимоги до ТОВ "Промоптторг" протягом 2-х місяців з моменту опублікування оголошення про припинення товариства. Відповідач 1 не вжив заходів щодо виконання рішення Господарського суду м. Києва про стягнення з ТОВ "Промтторг" заборгованості по кредиту та процентам.  Відповідач 1 як ліквідатор, виявивши недостатність майна боржника для задоволення вимог кредиторів, в тому числі й Позивача, не вжив заходів щодо своєчасного звернення з відповідною заявою про порушення справи про банкрутство.  Позивач також звертає увагу, що Відповідач 2 був учасником прийняття рішення про припинення юридичної особи боржника ТОВ "Промоптторг" за рішенням саме власника, яким є Відповідач 2. Таким чином Відповідач 2 має нести солідарну відповідальність за порушення порядку ліквідації юридичної особи. 

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 березня 2021 року по справі №906/308/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на рішення Господарського суду Житомирської області від 5 лютого 2021 року.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 7 квітня 2021 року було призначено справу №906/308/20 до розгляду на 28 квітня  2021 року об 14:00 год.
7 квітня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Позивача в котрому він заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення місцевого господарського суду  без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач 1 вказав, що Відповідач 1 при здійсненні процедури ліквідації ТОВ "Промтторг" діяв добросовісно, адже мав чітке переконання що жодного боргу товариство не мало, що на території України не відкрито жодного виконавчого провадження. Крім того, постановою Житомирського окружного адмінсуду від 22 листопада 2017 року у справі № 806/ 2505/17 у задоволенні позовних вимог Позивача про визнання протиправним та скасування запису припинення юридичної особи, відмовлено, що на переконання Відповідача 1 ще раз довело законність дій ліквідатора.
Розпорядженням керівника апарата суду від 27 квітня 2021 року на підставі службової записки головуючого судді від 27 квітня 2021 року, з підстав, зазначених у службовій записці,  було призначено заміну судді-члена колегії у даній справі.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного  розподілу судової справи між суддями було визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р.; суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду  від 27 квітня  2021 року прийнято апеляційну скаргу №906/308/20 до провадження колегією суддів: головуючий суддя Василишин А.Р.; суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л.. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 квітня 2021 року, з підстав, зазначених у даній ухвалі, розгляд апеляційної скарги було відкладено на 27 травня 2021 року об 14:00 год..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 травня 2021 року, з підстав, зазначених у даній ухвалі, розгляд апеляційної скарги було відкладено на 9 червня 2021 року об 15:30 год.. Запропоновано Позивачу та Відповідачам надати письмові пояснення з приводу застосування до даних правовідносин статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та частини 6 статті 34 Кодексу України з процедури банкрутства.
1 червня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Відповідача 1 надійшли письмові пояснення в котрих представник вказав, що у суду відсутні правові підстави для застосування до даних правовідносин  статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", адже таке стягнення може розглядатися не в рамках справи про банкрутство, а в окремому провадженні, лише за умови ліквідації боржника в судовому порядку. Натомість врегулювання вказаних правовідносин чітко визначено законом, а саме  статею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
7 червня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Позивача надійшли письмові пояснення в котрих представник Позивача вказав, що на період ліквідації станом на 3 березня 2017 року діяв Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на котрий він і покликався, а уже станом на час подання позовної заяви діє  Кодексу України з процедури банкрутства, стаття 34 якого і передбачає механізм притягнення ліквідатора та керівника боржника до солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів.  
В судове засідання від    9 червн  2021 року представник Відповідача 2 не прибув,    про дату,    час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений у встановленому законом порядку.
Частиною 1    статті 202 Господарського процесуального кодексу  України          передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Разом    з тим,    суд констатує, що    ухвалою суду від    27 травня 2021 року, сторони повідомлялися про    дату,    час та місце    розгляду справи (в розумінні    частини 2 статті 120 ГПК України) та не викликалися (в розумінні частини 1    статті 120 ГПК України). З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Відповідача 2 за наявними в матеріалах справи доказами, тим більше з огляду на закінчення стоку розгляду апеляційної скарги.
Частинами 11, 12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Разом з тим, суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначене статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншим міркуваннями в судовому процесі.          
При цьому суд констатує не лише закінчення строку розгляду апеляційної скарги, але й повторність неявки Відповідача 2, що в силу дії частини 3 статті 202 ГПК України дає право суду винести судове рішення незалежно від причин неявки  такої сторони. 
В судовому  засіданні від 9 червня  2021 року представник  Позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким повністю задоволити позовні вимоги. В судовому засіданні від 28 квітня 2021 року представник Позивача вказав, що Відповідач 1 будучи ліквідатором та керівником ТОВ "Промоптторг" не вжив всіх заходів при ліквідації юридичної особи,  а саме Відповідач 1 не вжив заходів щодо розшуку кредиторів, зокрема, направлення листа до Позивача з пропозицією заявити свої вимоги до ТОВ "Промоптторг" протягом 2-х місяців з моменту опублікування оголошення про припинення товариства. В загальному ж Відповідач 1 не вжив заходів щодо виконання рішення Господарського суду м. Києва про стягнення з ТОВ "Промтторг" заборгованості по кредиту та процентам.  Відповідач 2 був учасником прийняття рішення про припинення юридичної особи боржника ТОВ "Промоптторг" за рішенням саме власника, яким є Відповідач 2, а тому Відповідач 2 має нести солідарну відповідальність за порушення порядку ліквідації юридичної особи, передбачену статею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
В судовому  засіданні від 9 червня  2021 року, яке було проведено в режимі відеоконференції,  представник  Відповідача 1 заперечила проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу Позивача без задоволення. В судовому засіданні від 28 квітня 2021 року представник Відповідача 1 вказала, що при здійсненні процедури ліквідації ТОВ "Промтторг" діяв добросовісно, адже мав чітке переконання, що жодного боргу товариство не мало, та що на території України не відкрито жодного виконавчого провадження. Також, постановою Житомирського окружного адмінсуду від 22 листопада 2017 року в справі № 806/ 2505/17 у задоволенні позовних вимог Позивача про визнання протиправним та скасування запису припинення юридичної особи, відмовлено, що ще раз довело законність дій ліквідатора. Саме тому, представник Відповідача 1 вказала, що  у суду відсутні правові підстави для застосування до даних правовідносин  статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Заслухавши представників Позивача та Відповідача 1, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, відзиву на апеляційну скаргу, письмові пояснення, колегія суддів  Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Позивача  слід задоволити, а оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

При цьому колегія суддів виходила з наступного, 25 травня 2008 року між Позивачем та ТОВ "Промоптторг" (позичальник) укладено кредитний договір №11352537000 (надалі - Кредитний договір;       том 1, а. с. 18-20).
За умовами пунктів 1.1, 1.2.1 Кредитного договору, Позивач зобов`язався надати ТОВ "Промоптторг", а ТОВ "Промоптторг"  - прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 312000 дол. США у порядку і на умовах, визначених договором; вказана сума    дорівнює еквіваленту 1513200 грн за курсом НБУ на день укладання Кредитного договору; надання кредиту здійснюється з 29 травня 2008 року по 28 липня 2017 року.
Відповідно до підпункту  1.2.2 Кредитного договору,  ТОВ "Промоптторг" у будь-якому випадку зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору), але в будь - якому випадку не пізніше, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) за умовами розділу 11 Кредитного договору.
Згідно з підпунктами 1.3.1, 1.3.2 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 14,5% річних, якщо не встановлена інша ставка, згідно з умовами    Кредитного договору; за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 29,0% річних; такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором; ТОВ "Промоптторг" зобов`язалося сплачувати проценти з 01 по 20 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти за користування кредитом; остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту; якщо останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем  (том 1, а. с. 23).
За змістом пункту 1.5 Кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування Позивачем коштів на поточний рахунок ТОВ "Промоптторг" № НОМЕР_1 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.
Пунктом 4.6 Кредитного договору передбачено, що ТОВ "Промоптторг" зобов`язалося достроково повернути в повному розмірі кредит та плату за кредит у випадках застосування Позивачем будь-якого з пунктів, визначеному розділом 11 Кредитного договору.
За умовами пункту 5.5 Кредитного договору, у випадку порушення ТОВ "Промоптторг"  термінів повернення кредиту (основної суми боргу) та/або термінів сплати плати за кредит строком більш ніж на 5 (п`ять) календарних днів, та/або у випадку порушення ТОВ "Промоптторг" та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Позивачем Кредитного договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань  ТОВ "Промоптторг" за цим договором, Позивач має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за цим договором в порядку, визначеному розділом 11 Кредитного договору.
Крім Кредитного договору між сторонами укладено Додаток №1 (том 1, а. с. 21, 22) та Додаткову угоду № 1 від 14 вересня 2011 року (том 1, а. с. 23).
За умовами Кредитного договору № 11352537000 від 29 травня 2008 року Позивач надав ТОВ "Промоптторг"  кредит в іноземній валюті в сумі 312000 дол. США, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок ТОВ "Промоптторг" № НОМЕР_1 , про що свідчить виписка за особовим рахунком ТОВ "Промоптторг"  (том 2, а. с. 3).
Позивач  акцентує увагу на тому, що з моменту відкриття вказаного поточного рахунку ТОВ "Промоптторг"  щодо надання кредиту та погашення заборгованості по Кредитному договору №11352537000 від 29 травня 2008 року по даний час, цей рахунок не змінювався та не закривався.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 19 липня 2016 року в справі №910/8301/16 встановлено, що для забезпечення виконання Кредитного договору укладено такі договори поруки:
·          Договір поруки № 11333172000/п2 від 29 травня 2008 року, укладений  між Позивачем та ТОВ "Ректайм";
·          Договір поруки № 11352537000/п від 29 травня 2008 року, укладений між Позивачем та     ОСОБА_2 .. 
За змістом пункту 1.1 Договорів поруки, поручителі зобов`язалися перед Позивачем відповідати за невиконання ТОВ "Промоптторг" (боржник) усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №11352537000 від 29.05.2008, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 19 липня 2016 року в справі № 910/8301/16 за позовом Позивача до ТОВ "Промоптторг" та ТОВ "Ректайм" стягнуто солідарно з Відповідачів на користь Позивача   85091,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 25 квітня 2016 року становить 2156521 грн 25 коп. боргу за кредитом, 19084,22 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 25 квітня 2016 року становить 483663 грн 72 коп. боргу за процентами, 1707 грн 65 коп.    пені за несвоєчасне погашення боргу за кредитом; 734 грн 97 коп. пені за несвоєчасне погашення боргу за процентами (том 1,                             а. с. 24 - 30). 
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2016 року вказане рішення Господарського суду м. Києва залишено в силі.
Постановою Вищого господарського суду України  від 23 січня 2017 року по справі №910/8301/16 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2016 року та рішення Господарського суду м. Києва від 19 липня 2016 року залишено без змін (том 1, а. с. 163 - 171). На виконання вказаних судових актів видано відповідні накази (том 1, а. с. 175 - 178).
Господарським судом Харківської області розглядалась справа №906/680/16, порушена за позовом ТОВ "Ректайм" до ТОВ "Промоптторг" та Позивача про визнання припиненою поруки ТОВ "Ректайм" за договором поруки №11333172000/п2 від 29 травня 2008 року, укладеним з Позивачем  в частині чергових платежів по Кредитному договору, укладеному між ТОВ "Промоптторг" і Позивачем, а саме: по тілу кредиту з 20 березня 2016 року по 20 жовтня 2015 року на загальну суму 22690,80 доларів США, по процентах з 27 лютого 2015 року по 30 вересня 2015 року на загальну суму 9370,17 доларів США, що разом складає 32061 доларів США.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 13 грудня 2016 року в справі № 906/680/16 у задоволенні позову відмовлено, оскільки строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 11352537000 від 29 травня 2008 року було змінено, тобто встановлено новий строк повернення кредиту протягом 14 календарних днів з дня відправлення вимоги; суд дійшов висновку, що строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов`язання закінчується 26 липня 2016 року (11 червня 2016 року (дата відправки вимог №30-11/31811, №30-11/31812 від 11 січня 2016 року    + 6 (шість) місяців (встановлений частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України шестимісячний термін для припинення поруки), в той час, як Позивач звернувся до суду з даним позовом 5 травня 2016 року. тобто в межах встановленого терміну (том 1, а. с. 103 - 106).    
В той же час, згідно з протоколами загальних зборів учасників ТОВ "Промоптторг" № 1, № 2 від 14 листопада 2016 року (том 1, а. с. 48 - 50), загальними зборами прийнято рішення про: 
·          припинення ТОВ "Промоптторг" шляхом його ліквідації у добровільному порядку відповідно до чинного законодавства України, у зв`язку з нездійсненням протягом останніх декількох років господарської діяльності, відсутністю боргів, у тому числі податкових, недоцільністю подальшого здійснення господарської діяльності; уповноважити ліквідатора товариства ОСОБА_1 організувати виконання прийнятих на цих загальних зборах учасників товариства рішень;    
·          призначення ліквідатором товариства директора товариства ОСОБА_1 ;    наділити ліквідатора повноваженнями керівника (директора) товариства відповідно до установчих документів товариства і чинного законодавства України та визначили, що рішення в ліквідаційній процедурі приймаються ліквідатором одноособово з усіх питань; затверджено порядок проведення ліквідаційної процедури товариства протягом двох місяців з дати офіційного оприлюднення відомостей щодо припинення товариства з    наведеним переліком заходів.
Як вбачається з детальної інформації про ТОВ "Промоптторг", отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (том 1, а. с. 41-43;                а.с. 97-99) ТОВ "Промоптторг" припинило свою діяльність 3 березня 2017 року (номер запису 12871110042002885). 
Житомирським районним судом Житомирської області розглядалась справа № 278/1077/16-ц за позовною заявою Позивача до ОСОБА_2 (за участю третьої особи - ТОВ "Промоптторг")  про стягнення 104175, 42 доларів США боргу і    2442 грн 62 коп. пені за кредитним договором №11352537000 від 29 травня 2008 року та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Позивача (за участю третьої особи ТОВ "Промоптторг") про визнання припиненим договору поруки 11352537000/п від 29 травня 2008 року.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 2 серпня 2017 року  в   справі №278/1077/16-ц  в позові Позивачу відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено; визнано припиненим договір поруки №11352537000/п від 29 травня 2008 року, укладений між Позивачем і ОСОБА_2 (том 2, а. с. 111-114).
Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 17 жовтня 2017року  вказане рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині (том 2, а. с. 115 -118).
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2019 року рішення Апеляційного суду Житомирської області від 17 жовтня 2017 року скасовано, з підстав, у ній викладених; справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2, а. с. 119 - 124). 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року   апеляційну скаргу Позивача задоволено частково; рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 2 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову Позивача до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Позивача  про визнання договору поруки припиненим; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Позивача заборгованість за Кредитним договором в розмірі 76349,91 доларів США та 1581 грн 45 коп.; у задоволенні решти вимог Позивача та зустрічних вимог ОСОБА_2 відмовлено (том 2, а. с. 125 - 128). Докази оскарження вказаної постанови до Верховного Суду в матеріалах справи відсутні.
Окрім того, в провадженні Житомирського окружного адміністративного суду знаходилась справа №806/2505/17, порушена за позовом Позивача до сектору державної реєстрації Лугинської РДА, приватного нотаріуса,    третьої особи - ТОВ "Промоптторг" визнання протиправним та скасування запису; в обґрунтування позову зазначено, що рішенням державного реєстратора було припинено ТОВ "Промоптторг", однак у відповідача не було підстав для державної реєстрації припинення ТОВ "Промоптторг", оскільки на час вчинення такого запису у ТОВ "Промоптторг" була наявна заборгованість за кредитним договором перед Позивачем.
Постановою Житомирського окружного адмінсуду від 22 листопада 2017 року у справі №806/ 2505/17 у задоволенні позовних вимог Позивача  відмовлено. Постанова Житомирського окружного адмінсуду мотивована тим, що Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" не покладає на державного реєстратора обов`язку здійснювати перевірку наявності у юридичної особи, яка    припиняється, кредиторської заборгованості або своєчасності звернення кредиторів    про заявлення своїх вимог; за частиною  4 статті  28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"  відмова у державній реєстрації з підстав, не передбачених цією статтею, не допускається; за таких умов вказана обставина не могла бути підставою для відмови у проведенні реєстраційної дії (том 1, а. с. 112,113; 135,136).
Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року визнано не поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та залишено клопотання про поновлення цього строку без задоволення; відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів КАС від 7 червня 2018 року ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року в справі № 806/2505/17 залишено без змін. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили.
Також, в провадженні Житомирського районного суду знаходилась справа №278/1113/18 за заявою Позивача до Відповідача 1 про стягнення коштів. За даними ЄДР судових рішень, заочним рішенням від 9 жовтня 2018 року   Житомирським районним судом позов задоволено, стягнуто з Відповідача 1 на користь Позивача борг за Кредитним договором в сумі 104175 доларів США 42 цента, що за курсом НБУ станом на 25 квітня 2016 року еквівалентно 2640184 грн 97 коп. та 39   639 грн  41 коп. судового збору. 
В подальшому, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 8 листопада 2019 року у справі № 278/1113/18 позов задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь Позивача борг за Кредитним договором в сумі 104175    доларів США 42 цента, що за курсом НБУ станом на 25 квітня 2016 року еквівалентно 2640184 грн 97 коп. (том 2, а .с. 98, 99).
Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року в справі №278/1113/18 скасовано рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 8 листопада 2019 року, провадження у цивільній справі №278/1113/18 закрито; повідомлено Позивача, що справа підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (том 2, а. с. 100 - 103).
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постанову Житомирського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у частині вирішення питання про розподіл судових витрат змінено, виклавши абзац 5 у іншій редакції (том 2, а. с. 104 - 107). 
Враховуючи викладене та посилаючись на те, що а і ні Відповідачем 1, а ні  ТОВ "Промоптторг"  не виконано рішення суду по справі №910/8301/16, що заборгованість за Кредитним договором не сплачена, Позивач  звернувся з відповідним позовом до суду, за захистом порушеного, на його думку права, із правовою підставою вказано частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України та статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин, припинення ТОВ «Промопторг») про стягнення солідарно з Відповідача 1 та Відповідача 2  заборгованості у розмірі 104175,42 дол. США та пені у розмірі 2442,62 грн. 

З огляду на те, що правовідносин Позивача та ТОВ "Промоптторг" в даній справі  виникли з-приводу непогашеної заборгованості встановленої судовим рішенням по справі №910/8301/16, з огляду на припинення існування ТОВ "Промоптторг" саме за рішенням Відповідача 1, колегія суддів досліджує підставність та законність прийняття Відповідачем 1 рішення щодо припинення існування боржника - ТОВ "Промоптторг".
При цьому, судова колегія досліджує хронологію подій по даній справі в розрізі алгоритму дій щодо ліквідації юридичної особи власником.
25 травня 2008 року між Позивачем та ТОВ "Промоптторг" (позичальник) укладено кредитний договір №11352537000.
19 липня 2016 року рішенням Господарського суду м. Києва в справі № 910/8301/16 за позовом Позивача до ТОВ "Промоптторг" та ТОВ "Ректайм" стягнуто солідарно з Відповідачів на користь Позивача   85091,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 25 квітня 2016 року становить 2156521 грн 25 коп. боргу за кредитом, 19084,22 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 25 квітня 2016 року становить 483663 грн 72 коп. боргу за процентами, 1707 грн 65 коп.    пені за несвоєчасне погашення боргу за кредитом; 734 грн 97 коп. пені за несвоєчасне погашення боргу за процентами (том 1, а. с. 24 - 30). Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2016 року вказане рішення Господарського суду м. Києва залишено в силі. Постановою Вищого господарського суду України  від 23 січня 2017 року по справі № 910/8301/16 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2016 року та рішення Господарського суду м. Києва від 19 липня 2016 року залишено без змін (том 1, а. с. 163 - 171). На виконання вказаних судових актів видано відповідні накази (том 1, а. с. 175 - 178).
Згідно з Протоколами  загальних зборів учасників ТОВ "Промоптторг" №1, №2 від 14 листопада 2016 року (том 1, а. с. 48 - 50) на яких був присутній представник та директор Відповідача 2 - Відповідач 1 особисто (розмір частки Відповідача 2 - 100 %) прийнято рішення про: 
·          припинення ТОВ "Промоптторг" шляхом його ліквідації у добровільному порядку відповідно до чинного законодавства України, у зв`язку з нездійсненням протягом останніх декількох років господарської діяльності, відсутністю боргів, у тому числі податкових, недоцільністю подальшого здійснення господарської діяльності; уповноважити ліквідатора товариства Відповідача 1 організувати виконання прийнятих на цих загальних зборах учасників товариства рішень;    
·           призначення ліквідатором товариства директора товариства Відповідача 1;    наділити ліквідатора повноваженнями керівника (директора) товариства відповідно до установчих документів товариства і чинного законодавства України та визначили, що рішення в ліквідаційній процедурі приймаються ліквідатором одноособово з усіх питань; затверджено порядок проведення ліквідаційної процедури товариства протягом двох місяців з дати офіційного оприлюднення відомостей щодо припинення товариства з    наведеним переліком заходів.
Рішення прийняті та проголосовані одноголосно - Відповідачем 1 та підписані представником та директором Відповідача 2 - Відповідачем 1. 
Як вбачається з детальної інформації про ТОВ "Промоптторг", отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ "Промоптторг" припинило свою діяльність 3 березня 2017 року (номер запису 12871110042002885; том 1,  а. с. 41-43;            а. с. 97-99).
При цьому, відповідно до пояснень Відповідача 1 та як вбачається з Протоколів  загальних зборів учасників ТОВ "Промоптторг" №1, №2 від 14 листопада 2016 року, припинення юридичної особи відбулося в порядку дії статті 110 Цивільного кодексу України, а саме на підставі рішення  засновника (Відповідача 2 в особі Відповідача 1).
При цьому, зважаючи на те, що Відповідачем 2 в особі Відповідача 1 було прийнято рішення про припинення юридичної особи шляхом ліквідації в добровільному порядку, законодавство України покладає на ліквідатора такої юридичної особи (зокрема в даній справі на Відповідача 1) вчинення ряд дій з якими закон пов`язує можливість припинення юридичної особи, і лише після вчинення яких необхідно вносити запис до ЄДРПОУ, відповідно колегія суддів порівнюючи досліджує покроково  дії, котрі були вчинені зі сторони Відповідача 1 (як ліквідатора юридичної особи) із діями котрі необхідно вчиняти в силу закону.  
Зазвичай ліквідація розпочинається з рішення власника (учасників або акціонерів), це   перший крок   до припинення існування підприємства. Такі рішення приймаються на загальних зборах власників, акціонерів і оформлюють протоколом загальних зборів учасників. Крім того, приймається рішення хто буде входити до складу ліквідаційної комісії та визначаються їх повноваження.
14 листопада 2016 року Протоколами  загальних зборів учасників ТОВ "Промоптторг" №1, №2 (том 1, а. с. 48 - 50) на яких був присутній представник та директор Відповідача 2 - Відповідач 1 особисто, (розмір частки Відповідача 2 - 100 %) прийнято рішення про припинення ТОВ "Промоптторг" шляхом його ліквідації у добровільному порядку відповідно до чинного законодавства України; призначення ліквідатором товариства директора товариства Відповідача 1.
Другий крок   - це повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію про початок процедури ліквідації підприємства. Учасники зобов`язані письмово,   протягом трьох робочих днів, повідомити про припинення юридичної особи орган, який здійснює державну реєстрацію.
У відповідно до частини 1 статті 105 Цивільного кодексу України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.
При цьому, слід подати примірник оригіналу (нотаріально засвідчену ксерокопію) рішення про припинення юридичної особи, а також документ, яким затверджено склад комісії про припинення або ліквідатора.
Після отримання документів до Єдиного державного реєстру вносяться відповідні відомості про те, що юридична особа  перебуває у процесі припинення.
Колегія суддів дослідивши відомості внесені до Витягу у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (том 1, а.с. 41-43; 97-99), зазначає, що в рядку «дані про перебування юридичної особи в процесі припинення» відсутні будь-які відомості. 
Третій крок   - повідомлення контролюючих органів про початок процедури ліквідації підприємства. Платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи   за місцем обліку   про його ліквідацію (крім випадків, коли обов`язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації)).
У відповідності до пункту 11.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Мінфіну від 9 грудня 2011 року  № 1588, платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов`язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).
Матеріали справи не містять, а Відповідачем 1 не подано будь-яких заяв чи повідомлень направлених ним до контролюючі органи за місцем обліку такого платника про ліквідацію ТОВ "Промоптторг".
Четвертий крок   - визначення кредиторів та повідомлення їх про початок процедури ліквідації компанії. Проаналізувавши дані бухгалтерського обліку та інші документи компанії, необхідно самостійно виявити кредиторів і направити їм відповідні повідомлення з пропозицією направити свої вимоги.
Відповідно до частини 1   статті  104 Цивільного кодексу України   юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.
Згідно з пунктом 1 частини 1   статті 110 Цивільного кодексу  України   юридична особа ліквідується: за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими      документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.
За частиною 3   статті 110 Цивільного кодексу України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.
Статтею 111 Цивільного кодексу України (чинною на момент ліквідації юридичної особи) визначено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.
Під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред`явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.
Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.
Для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.
До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.
Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.
В той же час, Відповідачем 1 не долучено до матеріалів будь-якого доказу, щодо вчинення ним дій на  виконання вимог статей 110-111 Цивільного кодексу України, так як не долучено матеріалів інвентаризації ТОВ "Промоптторг" чи затвердженого Відповідачем 1 проміжного ліквідаційного балансу із включенням до нього всіх активів (майна) та пасивів (кредиторської заборгованості), дослідивши які колегія суддів могла б встановити виконання Відповідачем 1 всіх дій з метою розшуку та забезпечення вимог кредиторів та погашення кредиторської заборгованості, в тому числі виконання судових рішень. 
Наступний,   п`ятий крок,   передбачає продаж активів підприємства, розрахунки з усіма кредиторами, складання ліквідаційного балансу.
Слід зазначити, що основним моментом перед продажем активів є проведення інвентаризації, оцінка майна.
Задоволення вимог кредиторів також входить здійснення всіх розрахунків по сплаті податків, зборів, єдиного внеску та страхових внесків. У разі, якщо після розрахунків з кредиторами ще залишаються будь-які активи, необхідно провести розрахунки з учасниками (власниками, акціонерами) компанії.
Частина 11 Статті 111 Цивільного кодексу України визначає, що  після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам доходів і зборів.
В той же час, зважаючи на заперечення Відповідача 1 щодо відсутності у нього інформації станом на момент ліквідації юридичної особи по заборгованості ТОВ "Промоптторг" саме за рішенням суду №910/8301/16, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази щодо затвердження та подання ліквідаційного балансу ТОВ "Промоптторг" суду, дослідивши який можливо б було встановити факт наявності чи відсутності будь-якої заборгованості у ТОВ "Промоптторг" станом на момент ліквідації.
Наступний крок   - це закриття банківських рахунків, анулювання свідоцтв, дозволів та виключення з реєстрів.
Для оперативного та якісного проведення процедури припинення та зняття з обліку в контролюючих органах платнику податків необхідно вжити заходів для закриття розрахункових рахунків в банківських установах та отримання виписки по рахунку за останні 3 роки (період, що дорівнює 1095 дням), анулювання свідоцтв, дозволів, акредитації на митниці, виключення з реєстрів.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів (а Відповідачем 1 не подано доказів) щодо вчинення ним дій на розшук банківських рахунків чи отримання виписки у банках, в тому числі вирішення питання щодо отримання кредитів та існування кредиторської заборгованості у ТОВ "Промоптторг".
Наступний крок  отримання довідок від ДФСУ та ПФУ. Після проведеної документальної позапланової перевірки платника податків та спливу законодавчо встановлених строків сплати узгоджених грошових зобов`язань такого платника податків та його відокремлених підрозділів, у разі відсутності заперечень контролюючого органу щодо здійснення державної реєстрації припинення юридичної особи та встановлення факту відсутності заборгованості платника податків перед бюджетом щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи.
Орган ДФС підписує обхідний лист такого суб`єкта господарювання та в порядку обміну інформацією між органами ДФС та Єдиним державним реєстром направляє інформацію про відсутність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи (стаття  13 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 755-IV).
Після отримання довідок з ДФСУ та ПФУ необхідно вдруге звернутись до державного реєстратора для внесення запису про те, що юридична особа припинена і виключена з Єдиного державного реєстру.
В той же час колегія суду констатує, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо звернення чи відповідь як органів територіального відділення ПФУ так і ДФСУ щодо вчинення необхідних дій (перевірок, подання довідок) відносно юридичної особи, що ліквідується ТОВ "Промоптторг", шляхом рішення власника. 
І,   останній крок   - внесення відомостей про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру. Після завершення попередніх етапів процедури ліквідації компанії, необхідно внести запис до Єдиного державного реєстру про остаточну ліквідацію компанії як юридичної особи.
Підсумовуючи усе вищеописане колегія суду констатує,  що  законодавством встановлено певний загальний порядок ліквідації юридичної особи, дотримання якого покладено на ліквідаційну комісію, а саме: прийняття рішення про ліквідацію, оприлюднення такого рішення з метою виявлення кредиторів, встановлення строку для заявлення кредиторами своїх вимог, складання проміжного ліквідаційного балансу із включенням до нього всіх активів (майна) та пасивів (кредиторської заборгованості), розрахунок з кредиторами відповідно до проміжного ліквідаційного балансу за рахунок грошових коштів, а в разі їх недостатності - за рахунок проданого майна, складання ліквідаційного балансу, внесення запису про припинення до державного реєстру.
Відповідачем 1 на підтвердження ним вчинення дій щодо виявлення кредиторів долучено до матеріалів справи виписку оприлюднення повідомлення щодо припинення юридичної особи з ЄДР за період з 16 листопада 2016 року по 16 листопада 2016 року (том 1, а.с. 149-150).
Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що дійсно в рядку «Відомості про строк, визначений засновниками юридичної особи, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог» зазначено « 16.01.17», однак будь-яких інших відомостей щодо того, що дана особа перебувала в стані припинення та про зняття її як платника податків із обліку контролюючих органів не зазначено. 
Відтак, дослідивши докази, долучених Відповідачем 1 в підтвердження  вчинення ним всіх дій як ліквідатором ТОВ "Промоптторг" (а саме:  прийняття рішення про ліквідацію, оприлюднення такого рішення з метою виявлення кредиторів, встановлення строку для заявлення кредиторами своїх вимог, складання проміжного ліквідаційного балансу із включенням до нього всіх активів (майна) та пасивів (кредиторської заборгованості), розрахунок з кредиторами відповідно до проміжного ліквідаційного балансу за рахунок грошових коштів, а в разі їх недостатності - за рахунок проданого майна, складання ліквідаційного балансу, внесення запису про припинення до державного реєстру) суд апеляційної інстанції констатує  відсутність в матеріалах справи будь-яких документів на підтвердження позиції Відповідача 1 щодо вчинення ним всіх вищеописаних заходів з метою виявлення кредиторів  (відсутність довідок, запитів, інвентаризаційної справи, ліквідаційного балансу, звернення до банківських установ для закриття рахунку, дослідження іншої бухгалтерської документації щодо визначення існування кредиторської заборгованості).
В той же час Відповідача 1 (як на підставу відсутності його відповідальності щодо непогашення кредиторської заборгованості Позивача по рішенню суду)  вказує, що  він на момент укладення  кредитного договору ТОВ "Промоптторг" (29 травня 2008 року) не був його керівником (керівник з 21 травня 2012 року), а відтак не був обізнаний про даний кредитний договір, при цьому особа вказує, що  рішення Господарським судом міста Києва по справі №910/8301/16 від 19 липня 2016 року винесено без участі представника Відповідача 1, що свідчить про необізнаність Відповідача 1  про існування будь-якої заборгованості ТОВ "Промоптторг", саме тому, як зазначає Відповідач 1 обставини обізнаності його про дане рішення є непідтвердженими у встановленому законом порядку (том 1, а.с. 132).
Однак такі доводи апеляційним господарським судом відхиляються та спростовуються наступними.
По-перше. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ "Промоптторг" є Відповідач 2; місцезнаходженням ТОВ "Промоптторг": Житомирська область, Житомирський район селище Новогуйвинське, вул. 9-ої П`ятирічки, будинок 11, квартира 24, керівником та підписантом є Відповідач 1 з 21 травня 2012 року (том 1, а.с. 97.).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником Відповідача 2 (який є засновником ТОВ "Промоптторг") є Повне Товариство «Домбард - ПП «Каріна - Стиль» І Компанія»; місцезнаходженням Відповідача 2: АДРЕСА_1 , керівником та підписантом Відповідача 2 є Відповідач 1 з 14 травня 2012 року (том 1, а.с. 100-101).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником Повного Товариства «Домбард - ПП «Каріна - Стиль» І Компанія (яке є засновником Відповідача 2) є ПП «Каріна - Стиль» та Відповідач 2; місцезнаходженням даної компанії є: АДРЕСА_1 , керівником та підписантом є Відповідач 1 з 16 квітня 2013 року.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ПП «Каріна - Стиль» є Відповідач 2; місцезнаходженням даної компанії є: АДРЕСА_1 , керівником та підписантом є Відповідач 1 з 12 липня 2013 року.
Відтак з даних відомостей вбачається, що всі ці юридичні особи знаходяться за однією ж і тією юридичною особою та мають одного керівника - Відповідача 1, що не може свідчити про його необізнаність із бухгалтерською звітністю та кредиторською історією таких юридичних осіб, зважаючи на його посаду  (керівник та підписант).
По-друге. Згідно частини 3   статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень"   суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Відповідно до частини 4   статті 269 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З наведеного убачається, що суд апеляційної інстанції, в силу приписів вказаних норм   закону, не  позбавлений можливості самостійно дослідити відомості що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.
Відповідно до судових рішень по справі №910/8301/16 (які перебувають у відкритому доступі в ЄДРСР) вбачається, що дійсно судове рішення по справі №910/8301/16 було винесено Господарським судом  міста Києва 19 липня 2016 року за відсутності представника Відповідача 1, однак воно було винесене коли саме Відповідач 1 був керівником та підписантом ТОВ "Промоптторг".
26 жовтня 2016 року Київський апеляційний господарський суд по справі №910/8301/16   апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ректайм" на рішення господарського суду міста Києва від 19 липня 2016 року у справі №910/8301/16 залишив без задоволення, а рішення суду без змін.
Зі змісту постанови апеляційного господарського суду вбачається, що 7 вересня 2016 року представник Відповідача 1 (ТОВ "Промоптторг")   подав через канцелярію суду письмові пояснення в яких просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволення позову, також, Відповідач 1 подав клопотання про витребування додаткових доказів та про призначення у справі судової економічної експертизи.
Зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 23 січня 2017 року по справі №910/8301/16 вбачається, що не погоджуючись з рішенням та постановою судів попередніх інстанцій,   ТОВ "Промоптторг"   звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Також, зі змісту постанови вбачається, що на судовому засіданні від 23 січня 2017 року був присутній представник ТОВ "Промоптторг" - Гуртовенко Р.М., який надавав свої пояснення в судовому засіданні з приводу доводів та заперечень поданої ТОВ "Промоптторг" касаційної скарги.      
Відтак, враховуючи  те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підписантом та керівником ТОВ "Промоптторг" з 21 травня 2012 року був саме Відповідач 1, зважаючи на подання заяв, клопотань по справі №910/8301/16 та подання касаційної скарги зі сторони ТОВ "Промоптторг" опосередковано вбачається обізнаність Відповідача 1 із  судовими рішеннями по справі №910/8301/16, а в цілому про існування кредиторської заборгованості.
По-третє. Із долучених до матеріалів справи документів вбачається, що 18 грудня 2016 року на адресу Вищого господарського суду України надійшла касаційна скарга від ТОВ "Промоптторг" по справі №910/8301/16 разом із клопотанням про зупинення виконання судових рішень по справі №910/8301/16 за підписом керівника ТОВ "Промоптторг" - Відповідача 1 (том 1, а.с. 85-94).
При цьому, будь-яких доказів в спростування подання заяв, клопотань та касаційної скарги по справі №910/8301/16 матеріали справи не містять.  
Відтак, усе вищеописане повністю нівелює доводи Відповідача 1 щодо не підтвердження у встановленому законом порядку обставин обізнаності Відповідача 1 про рішення по справі №910/8301/16, а в цілому про існування непогашеної заборгованості станом на день одноособового прийняття рішення про припинення ТОВ "Промоптторг" шляхом його ліквідації.
Крім того, Відповідачем 1 не доведено, а доказами долученими до матеріалів справи підтверджено ті обставини, що Відповідач 1 будучи ліквідатором ТОВ "Промоптторг" не вчинив дій щодо виявлення кредиторів та направлення їм відповідних пропозицій щодо заявленя своїх вимог.
Між тим, навпаки всі дії Відповідача 1 опосередковано свідчать про обізнаність його із судовим рішенням по справі №910/8301/16 та про намагання уникнути виконання такого рішення суду.
Відтак, Відповідач 1 при ліквідації ТОВ "Промоптторг" за рішенням власника - Відповідача 2 в особі Відповідача 1, по суті  знаючи про існування непогашеної за рішенням суду заборгованості (як встановлено вище в даній судовій постанові) у разі недостатності у такої юридичної особи майна мав би звернутися до суду із заявою у встановленому законом порядку  шляхом ліквідації юридична особа в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом (який діяв на час припинення ТОВ "Промоптторг") саме з метою виконання рішення суду та погашення заборгованості, яка виникла в зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати по Кредитному договору.
Відтак, все вищевказане в даній постанові призвело апеляційний господарський суд до висновку, що Відповідач 2 в особі Відповідача 1 своїми одноособовими  діями щодо припинення  ТОВ "Промоптторг" за рішенням власника  - Відповідача 2 в особі Відповідача 1 позбавив Позивача законного права (встановлено судовими рішеннями по справі 3910/8301/16) на погашення заборгованості, яка виникла саме в зв`язку із невиконанням ТОВ "Промоптторг" своїх зобов`язань по Кредитному договору, а в цілому невиконання судового рішення по справі №910/8301/16 про стягнення 104175,42 дол. США (що станом на 18 березня 2020 року, еквівалентно 2818632 грн 67 коп. та 2442 грн 62 коп. пені.
Що ж стосується покликання Відповідача 1, як на підставу законності його дій щодо ліквідації юридичної особи, на постанову Житомирського окружного адміністративного суду по справі №806/2505/17, порушеної за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до сектору державної реєстрації Лугинської РДА, приватного нотаріуса,    третьої особи - ТОВ "Промоптторг" про визнання протиправним та скасування запису (в обґрунтування позову зазначено, що рішенням державного реєстратора було припинено ТОВ "Промоптторг", однак у відповідача не було підстав для державної реєстрації припинення ТОВ "Промоптторг", оскільки на час вчинення такого запису у ТОВ "Промоптторг" була наявна заборгованість за кредитним договором перед позивачем) якою було відмовлено в задоволенні позовних вимог, то колегія суду вважає такі посилання безпідставними. 
Суд апеляційної інстанції констатує, що  зі змісту постанови Житомирського окружного адмінсуду від 22 листопада 2017 року у справі    №806/2505/17 вбачається, що Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" не покладає на державного реєстратора обов`язку здійснювати перевірку наявності у юридичної особи, яка    припиняється, кредиторської заборгованості або своєчасності звернення кредиторів    про заявлення своїх вимог.
Крім того, в даній справі не досліджувалися дії Відповідача 1 які вчинялися ним при ліквідації юридичної особи, а досліджувалися лише дії державного реєстратора в площинні Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".
Звертаючись до суду із позовною заявою Позивач, зважаючи на те, що Відповідач 1 був ліквідатором боржника, і саме на нього законом покладено вчинення рід дій з метою виявлення та задоволення вимог кредиторів,  як на правову підставу своїх позовних вимог покликається на   статтю 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (котра діяла на момент ліквідації юридичної особи).
Зважаючи на те, що підставою звернення з позовом до суду стало тривале ухилення від виконання судового рішення щодо стягнення заборгованості по Кредитному договору з юридичної особи (ТОВ «Промопторг»), котра припинила своє існування  за рішення власника (Відповідача 2 в особі Відповідача 1), шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (залишивши без виконання судове рішення про стягнення заборгованості та штрафних санкцій), колегія суддів з метою забезпечення права особи у доступі до правосуддя та захисту порушеного (як встановлено вище в даній судовій постанові) права Позивача на виконання Відповідачем 1 рішення по справі №910/8301/16 (про існування якого Відповідачу 1 було відомо при ліквідації юридичної особи за рішенням Відповідача 2 в особі Відповідача 1) виходячи із призми  частини 10 статті  11 ГПК України вважає за необхідне застосувати аналогію закону до даних правовідносин, з огляду на відсутність норм матеріального права саме в даних правовідносинах, застосування яких дозволило б захистити порушене право Позивача. 
В   статті 1 ГПК України   закріплено, що юрисдикцію та повноваження господарських судів, а також порядок здійснення судочинства у господарських судах визначає   Господарський процесуальний кодекс України.
За приписами пунктів 1, 8 частини 3   статті 2 ГПК України, до основних засад (принципів) господарського судочинства належать, зокрема, верховенство права та забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Частиною 1 статті 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Стаття 17 ГПК України   передбачає право на перегляд справи та оскарження судового рішення.
Частина 2   статті 19 Конституції України   зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно з положеннями   статті 129 Конституції України, статей   2,   11 Господарського процесуального кодексу України   суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до   Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені   Конституцією   та законами України. Суд застосовує при розгляді справ   Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частина 10   статті 11 ГПК України   передбачає, що у випадку, коли спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права). 
Частиною 11 статті 11 ГПК України визначено, що забороняється відмова у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Таким чином можливість застосування судом аналогії закону та аналогії права допускається у випадку неврегульованості спірних правовідносин; подібності таких неврегульованих правовідносин до інших правовідносин, які мають законодавче врегулювання; з урахуванням припису щодо не допущення відмови у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Разом з тим, згідно зі   статтею 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до   Конституції України, цього   Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право",   Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Саме тому з метою не допущення відмови у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, зважаючи на встановлення обставини, щодо ухилення Відповідача 1 при проведенні ліквідації юридичної особи від виконання рішення суду по справі №910/8301/16 та вчинення ним в період ліквідації юридичної особи активних дій спрямованих на скасування рішення суду першої інстанції (а не на виявлення, повідомлення та  задоволення  вимог кредиторів, зокрема, Позивача) колегія суддів застосовує до даних відносин аналогію норм матеріального права (які існували на час ліквідації особи та є чинними станом на день звернення Позивача до суду), а саме законодавства яке направлено на врегулювання відносин юридичної особи яка ліквідується за рішенням власника та обов`язки саме ліквідатора такої особи на вчинення рід дій з метою задоволення вимог кредиторів (адже пряме застосування даних норм є неможливим, оскільки законодавцем  передбачено відповідальність виключно в процедурі банкрутства, що здійснювалося в судовому порядку, і не передбачено у випадку, коли особа ліквідувала своє підприємство в котрого існували борги минуючи законодавчо визначену процедуру, що була врегульована Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а на даний момент врегульована Кодексом України з процедури банкрутства). 
Згідно з частиною 3   статті 110 ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.
Особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником встановлені   статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який був чинним на час прийняття рішення про ліквідацію Комунальної установи та звернення із даним позовом.
Так, відповідно до частини 1   статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"   якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.
Згідно до частини 6   статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"   власник майна боржника (уповноважена ним особа), керівник боржника, голова ліквідаційної комісії (ліквідатор), які допустили порушення вимог частини першої цієї статті, несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення власником майна боржника (уповноваженою ним особою), керівником боржника, головою ліквідаційної комісії (ліквідатором) вимог частини першої цієї статті підлягає розгляду господарським судом при проведенні ліквідаційної процедури відповідно до цього   Закону. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора банкрута, що є підставою для подальшого звернення кредиторів до власника майна боржника (уповноваженої ним особи), керівника боржника, голови ліквідаційної комісії (ліквідатора).
Разом з тим, з 21 жовтня 2019 року введено в дію   Кодекс України з процедур банкрутства   та втратив чинність   Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", саме тому колегія суддів застосовує норми матеріального права, які діють на час розгляду даного спору, а саме вирішення питання щодо задоволення вимог Позивач на час звернення до суду з метою захисту порушеного права.
При цьому  суд констатує, що застосовуючи аналогію, судом вище в даній постанові встановлено порушення ліквідатора, що полягало в невиявлені існуючої заборгованості ліквідованої ним особи боржника за наявності боргу перед Позивачем за рішенням суду.    
Суд констатує, що солідарна відповідальність керівника боржника - це вид спеціальної цивільно-правової відповідальності, відповідно до якої при здійсненні провадження у справі про банкрутство керівник боржника, який не звернувся до господарського суду у місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності підлягає притягненню до солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів відповідно до заяви кредитора, після виявлення такого порушення ухвалою господарського суду. Будь-яких інших підстав притягнення до солідарної відповідальності   Кодексом України з процедур банкрутства   не передбачено.
При цьому досліджуючи також і Кодекс України з процедур банкрутства   апеляційний господарський суд (дослідивши можливість задоволення позову) констатує, що останній ставить за мету перш за все задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до частин  1, 2   статті 4 Кодексу України з процедур банкрутства   засновники боржника зобов`язані своєчасно вживати заходів для запобігання банкрутству боржника. У разі виникнення ознак банкрутства керівник боржника зобов`язаний надіслати засновникам боржника відомості щодо наявності ознак банкрутства.
При цьому, за вимогами частини 6   статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства   боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності). До заяви боржника про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази загрози неплатоспроможності.
Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи.
Відтак, з огляду на встановлення   апеляційним господарським судом в даній постанові, описаного вище порушення, колегія суду наголошує на тому, що застосування аналогії права щодо притягнення ліквідатора до відповідальності існує як за Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" так і за  Кодексом України з процедур банкрутства.
Згідно   статті 13 Цивільного кодексу України   цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5   статті 13 Цивільного кодексу України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки встановлені законом.
Відповідно до   статті 215 Господарського кодексу України   у випадках, передбачених   законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.
Відтак, зважаючи на все вищевстановлене  в даній судовій постанові колегія суддів приходить до висновку, що ліквідатор та керівник боржника - Відповідач 1  при ліквідації ТОВ "Промоптторг", зважаючи на існування непогашеної заборгованості за рішенням суду у справі №910/8301/16 не вчинив ряд дій, які б призвели до виявлення, повідомлення та задоволення вимог кредиторів, а за відсутності  майна для задоволення таких вимог, не звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. 
Водночас, беручи до уваги той факт, що дане порушення вчинено за дії Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що в даному випадку слід застосувати саме аналогію Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Суд наголошує на тому, що Відповідач 1 допустив порушення вимог статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (під час прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи) а відтак він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів, зокрема Позивача (з урахуванням дії частини 10 статті 11 ГПК України).
В той же час, суд зазначає, що в даній справі вирішується одночасно питання і щодо солідарної відповідальності Відповідача 1 і щодо задоволення вимог кредитора - Позивача, з метою недопущення тривалих судових процесів (адже Позивач захищає своє право на погашення заборгованості по Кредитного договору уже протягом тривалого часу в тому числі й шляхом звернення до суду загальної юрисдикції до Відповідача 1 за аналогічних правових підстав) та зважаючи на встановлені обставини (на переконання колегії суду) щодо обізнаності Відповідача 1 та Відповідача 2 із існуючою заборгованістю по рішенню суду по справі №910/8301/16 при прийняті рішення про ліквідацію боржника та встановлені обставини щодо відсутності доказів на вчинення Відповідачем 1, як ліквідатором ТОВ "Промоптторг",   всіх необхідних дій з метою виявлення, повідомлення та задоволення вимог кредиторів, не зважаючи уже на інші порушення допущення при ліквідації юридичної особи. 
Поміж тим, колегія суддів відхиляє заперечення Відповідача 1 щодо того, що Відповідач 2 не має нести солідарну відповідальність разом із Відповідачем 1 по даній справі з огляду на таке.
По-перше, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ "Промоптторг" є Відповідач 2; місцезнаходженням ТОВ "Промоптторг": АДРЕСА_1 , керівником та підписантом є Відповідач 1 з 21 травня 2012 року (том 1, а.с. 97.).
По-друге, згідно з Протоколами  загальних зборів учасників ТОВ "Промоптторг" №1, №2 від 14 листопада 2016 року (том 1, а. с. 48 - 50) на них був присутній представник та директор Відповідача 2 - Відповідач 1 особисто (розмір частки Відповідача 2 - 100 %) прийнято рішення про припинення ТОВ "Промоптторг" № шляхом ліквідації в добровільному порядку.
По-третє, ліквідація ТОВ "Промоптторг" відбулася саме на підставі рішення Відповідача 2 в особі Відповідача 1.
Відтак, зважаючи на дані обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що Відповідач 2 будучи його засновником (ТОВ "Промоптторг") має безпосереднє відношення до його ліквідації  та до погашення заборгованості по рішенню суду, а в цілому Відповідач 2  не повинен уникати відповідальності за дії юридичної особи, яку він заснував, в тому числі за дії ліквідатора котрого він призначав та обирав.
Крім того, колегія суду зважає й на те, що  Відповідач 1 був і є керівником Відповідача 2 та   ТОВ "Промоптторг", що свідчить про взаємопов`язаність та узгодженість їхніх дій при здійсненні ліквідації юридичної особи.
Саме тому колегія суддів діючи з призми частин 10 та 11 статті 11 ГПК України, враховуючи встановлені обставини приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягує солідарно з Відповідача 1 та Відповідача 2 на користь Позивача 104175,42 дол. США, що станом на 18 березня 2020 року,    еквівалентно 2818632 грн 67 коп. та 2442 грн 62 коп. пені.
Враховуючи вказане апеляційний господарський суд скасовує оспорюване судове рішення та приймає нове рішення, яким задовольняє позов повністю (задоволивши при цьому апеляційну скаргу Позивача).

Що ж стосується поданої Відповідачем 1, заяви про застосування строків позовної давності (том 1,     а.с. 141), про яку було зазначено під час виступу представника Відповідача 1 в судових дебатах від 9 червня 2021 року, то суд апеляційної інстанції досліджуючи питання позовної давності та її застосування, зазначає наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України   закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі   статтею  256 Цивільного кодексу України   позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Отже, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених   законом   строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто, сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.
Для спірних відносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Згідно з частиною  1   статті 261 Цивільного кодексу України   перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в   Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який Позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо   (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 924/1114/18 та у постанові від 3 квітня 2018 року  в справі №910/31767/15 з посиланням на позицію Верховного Суду України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 6-2469цс16)).
Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд   (така правова позиція відображена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16).
Суд зазначає, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила   (правова позиція Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 11 лютого 2020 року в справі № 10/5026/995/2012, а також у постанові від 23 квітня 2019 року в справі               № Б-19/207-09 з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 916/1979/13, від 30 травня 2018 року у справі № 367/2271/15-ц, від 22 травня 2018 рокуу справі № 369/6892/15-ц).
Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні частини 1   статті 261 ЦК України, ні норми спеціального   закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування         Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року в справі "Фінікарідов проти Кіпру").
В силу дії з частини 2   статті 264 ЦК України   позовна давність переривається, у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.
Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.
За змістом викладеного, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого   з додержанням вимог процесуального законодавства.
За змістом викладеного, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися у разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не переривається перебіг такого строку й поданням позову з недодержанням правил підвідомчості, а також до інших сторін, з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 23 січня 2019 рокуу справі №712/21651/12.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Житомирського районного суду знаходилась справа №278/1113/18 за заявою Позивача до Відповідача 1 про стягнення коштів за кредитним договором (як матеріально правову підставу своїх позовних вимог Позивач посилався на статтю 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 8 листопада 2019 року в справі № 278/1113/18 позов задоволено, стягнуто в солідарному порядку з Відповідача 1 на користь Позивача борг за Кредитним договором в сумі 104175    доларів США 42 цента, що за курсом НБУ станом на 25 квітня 2016 року еквівалентно 2640184 грн 97 коп. (том 2, а .с. 98, 99).
В даній справі зроблено висновок: після прийняття рішення про припинення юридичної особи ТОВ "Промоптторг" шляхом його ліквідації, відповідачем, ОСОБА_1 , всупереч частини 1 статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не подано до суду заяви про порушення провадження у справі про банкрутство чим уникнув виконання вищевказаного рішення Господарського суду м. Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором».
Оскільки позовна заява Позивача, з якою останній звертався  до районного суду (у квітні 2018 року) була оформлена з додержанням процесуальних вимог то за її  результати розгляду було відкрито провадження у справі. При цьому, дану справу було розглянуто місцевим господарським судом по суті та за результатами її розгляду винесено судове рішення.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року в справі №278/1113/18 скасовано рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 8 листопада 2019 року, провадження у цивільній справі № 278/1113/18 закрито; повідомлено Позивача, що справа підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (том 2, а. с. 100 - 103).
Після винесення постанови Житомирським апеляційним судом Позивачем (20 березня 2020 року) було подано позовну заяву до Господарського суду Житомирської області (том 1, а.с. 6).
При цьому Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року по справі № 924/1236/17 зазначає, що закриття провадження у справі, як і припинення, не є процесуальною дією суду, тотожною поверненню позовної заяви та відмові у прийнятті позовної заяви, питання про які вирішуються на стадії прийняття позовної заяви, а не під час розгляду справи по суті (наведена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року в справі №908/828/17 та від 11 вересня 2018 у справі №904/191/18).
Отже, звертаючись до Житомирського районного суду  з вказаною заявою Позивач скористалося своїм правом на позов, використав можливість захистити свої порушені цивільні майнові права в судовому порядку та сподівалось, що права будуть захищені.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, Позивач з метою захисту свого порушеного права, зважаючи на вчинення Відповідачем 1 дій щодо припинення юридичної особи - Боржника, звертався і з позовом до адміністративного суду з метою скасування вчиненого державним реєстратором запису щодо припинення юридичної особи. Постановою Житомирського окружного адмінсуду від 22 листопада 2017 року у справі № 806/ 2505/17 у задоволенні позовних вимог Позивача  відмовлено.
Відтак усі дії Позивача (щодо звернення з позовами до судів різних юрисдикцій протягом тривалого часу) свідчать про намагання захистити своє порушене право щодо виконання рішення по справі 3910/8301/16 та отримання сплати заборгованості ТОВ "Промоптторг" за кредитним договором. 
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування   Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 за заявою №23890/02 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Водночас, правила переривання позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання.
Крім того, колегія суддів констатує, що за змістом   статті 267 ЦК України, сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.
Відтак, судом встановлено, що позовна давність за вимогами Позивача до Відповідача 1 та Відповідача 2 є непропущеною, в зв`язку із  перерваним позовної давності шляхом подання Позивачем позовної заяви в квітні 2018 року по справі №278/1113/18 до Житомирського районного суду Житомирської області (та внаслідок вчиненням Позивачем інших дій, щодо захисту свого порушеного права, спрямованих на виконання рішення у справі №910/8301/16, в тому числі шляхом звернення до суду адміністративної юрисдикції).
Відповідно до частини 3   статті 264 ЦК України   після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
З огляду на все вищевстановлене колегія суду прийшла до висновку, що     Позивач не пропустив позовну давність. 
Таким чином заява Відповідача 1 про застосування позовної давності до вимог Позивача є такою що не знайшла свого підтвердження виходячи із доказів наявних в матеріалах справи. 

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Підсумовуючи усе вищеописане в даній постанові Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до пункту 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу    України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").
Враховуючи усе вищевстановлене в даній постанові, Північно-західний апеляційний господарський прийшов до    висновку, щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх підставність та доведеність. 
Відповідно приймаючи таке рішення апеляційний господарський суд задоволює апеляційну скаргу Позивача.
Водночас,    Північно-західний апеляційний господарський суд    приходить до висновку про неповне з`ясування   місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та про порушення норм процесуального права, що в силу дії пунктів 1, 2 та 4 частини 1      статті 277 ГПК України    є підставою для скасування оспорюваного рішення на підставі пункту 2 частини 1 статті    275 ГПК України.
З огляду на все вищевказане,   суд скасовує   рішення Господарського суду Житомирської    області    від 5 лютого  2021 року та приймає нове рішення про задоволення позовних вимог.
Судові витрати, в силу дії приписів    статті 129 ГПК України, за розгляд апеляційної скарги суд покладає солідарно  на Відповідача 1 та Відповідача 2.
Керуючись статтями 129, 269-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -                                                                                        

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення Господарського суду Житомирської області від 05 лютого 2021 року в справі №906/308/20 - задоволити.
2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 05 лютого 2021 року в справі №906/308/20 - скасувати.
3. Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
4. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , код платника податків НОМЕР_2 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОТЕКС-М" (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. 9-ої П`ятирічки, буд 11, кв. 24, код ЄДРПОУ 38187514) на користь ПАТ "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, ідентифікаційний код 09807750, МФО 351005) 104175,42 дол. США, що станом на 18 березня 2020 року,    еквівалентно 2818632 грн 67 коп.,    2442 грн 62 коп. пені, 42316 грн    13 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 63474 грн 19 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Господарському суду Житомирської області видати відповідні накази.
6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
7. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
8. Справу №906/308/20 повернути Господарському суду Житомирської області.
Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.  

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.