ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 червня 2021 року           справа №360/3097/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Геращенка І.В., секретарі судового засідання Кобець О.А., Антонюк А.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Востренкової Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року (повне судове рішення складено 29 січня 2021 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3097/20 (суддя в І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати незаконним та протиправним пункт 14 наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2020 №70, яким внесено зміни до пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) від 08 лютого 2019 року № 33, та скасувати його, в частині: 
вислуга років у Збройних силах України становить 3 роки 11 місяців 10 днів, пільгова 00 років 04 місяці 24 дні;
виплатити позивачу щомісячну премію в розмірі 138% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з «05» по «08» лютого 2019 року; 
матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за 2018 рік отримав;
виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних років у зв`язку із звільненням за станом здоров`я, відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- визнати протиправним і незаконним нарахування і виплату позивачу 20.05.2020 матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за 2018 рік в розмірі 2912,53 грн;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до пункту 14 наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2020 №70 в такій частині:
вислуга років у Збройних силах України становить 4 роки 2 місяці 24 дні, пільгова 00 років 04 місяці 24 дні,
виплатити щомісячну премію в розмірі 138% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 22 жовтня 2018 року по 04 лютого 2019 року, з урахуванням щомісячної премії в розмірі 138% посадового окладу за жовтень 2018 року в розмірі 3643,20 грн, яку не було виплачено у листопаді 2018 року, у загальні сумі 36449,45 грн,
матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за 2018 рік, яку було нараховано і невиплачено у 2018 році в розмірі 8041,75 грн, з урахуванням виплачених у травні 2020 року - 2912,53 грн,
виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 місячного грошового забезпечення за 4 повних календарних роки у зв`язку із звільненням за станом здоров`я, відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням виплачених - 15705,12 грн, а саме 5235,04 грн, за один календарний рік;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні у запас та виключенням із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 08.02.2019 до дня нарахування і виплати належного грошового забезпечення, а саме: 
грошового забезпечення за період з 22 жовтня 2018 року по 04 лютого 2019 року,
частини матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2018 рік, 
одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення у зв`язку із звільненням за станом здоров`я за 4 календарних роки відповідно до вимог частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,
виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення 349,00 грн за кожний день затримки розрахунку при звільненні (а.с.1-11).
Отже, позивач оспорює правильність внесення відповідачем змін до наказу про його виключення зі списків особового складу військової частини від 08 лютого 2019 року № 33, що викладені в пункті 14 наказу від 04.02.2020 №70, зазначаючи в позові, що останній прийнято відповідачем на виконання рішення суду у справі №360/445/19 від 16.10.2019.
На думку позивача, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив нарахування та виплату сум, які позивач мав право отримати при звільненні. Таким чином, неналежним нарахуванням та виплатою цих сум відповідач порушив його право на отримання грошового забезпечення (щомісячної премії, надбавки за особливості проходження служби), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік та одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням за станом здоров`я в більшому розмірі. 
В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначив, згідно з відповіддю військової частини НОМЕР_1 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік була виплачена йому лише 20.05.2020 в розмірі 2912,53 грн. Дії відповідача щодо такої виплати є незаконними і протиправними. Належним розміром  її виплати позивач вважає суму 8041,75 грн, про нарахування якої позивачу було повідомлено відповідними листами командування від 03.12.2018, 07.12.2018 та 11.12.2018, що надані суду, отже йому відповідачем не доплачено різницю цих сум.
Належним способом захисту порушених прав позивача він вважає саме зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до пункту 14 наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2020 №70, а також зобов`язання нарахувати та сплатити позивачу недоплачені суми, присуджені судом, а також суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення 349,00 грн за кожний день затримки розрахунку, з 08.02.2019 до дня нарахування і виплати всіх зазначених сум грошового забезпечення в належному розмірі.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано пункт 14 наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2020 №70 та пункт 10 наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2020 №234, якими внесено зміни до пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) від 08 лютого 2019 року № 33, в частині: не зазначення пільгової вислуги позивача з урахуванням періоду його військової служби з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року, а також відомостей про необхідність перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення за період його військової служби з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року; зазначення, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік ОСОБА_1 отримав.
Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.02.2019 по 18.01.2021 в сумі 236 580,96 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду в частині, в якій в позові відмовлено, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції безпідставно не задовільнив всі його позовні вимоги, зокрема:
- визнати протиправним і незаконним нарахування і виплату позивачу 20.05.2020 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за 2018 рік в розмірі 2912,53 грн;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до пункту 14 наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2020 №70 щодо:
виплатити щомісячну премію в розмірі 138% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 22 жовтня 2018 року по 04 лютого 2019 року, з урахуванням щомісячної премії в розмірі 138% посадового окладу за жовтень 2018 року в розмірі 3643,20 грн, яку не було виплачено у листопаді 2018 року, у загальній сумі 36449,45 грн,
матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за 2018 рік, яку було нараховано і не виплачено у 2018 році в розмірі 8041,75 грн, з урахуванням виплачених у травні 2020 року - 2912,53 грн.
В іншій частині просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідача.

Спершу слід зазначити, що апеляційна скарга відповідача в зв`язку з не усуненням недоліків повернута апелянту ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021 (а.с.107).
Отже, рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні частки позовних вимог відмовлено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 14.04.2015 (а.с.12,13-15).
Згідно із витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 29.07.2016 № 210, солдата ОСОБА_1 , призначеного на посаду водія-машиніста екскаватора відділення інженерної техніки інженерно-технічного взводу інженерної роти військової частини польова пошта НОМЕР_3 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження служби, з 29.07.2016 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення (а.с.100).
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.02.2019 № 33, молодшого сержанта ОСОБА_1 , водія-машиніста екскаватора інженерної техніки інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.02.2019 № 16-РС з військової служби у відставку з виключенням з військового обліку за п.п. “б” пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (за станом здоров`я); вважати таким, що справи та посаду здав, і направити для виключення з військового обліку до Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату Луганської області. З 08.02.2019 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у ЗСУ становить: календарна – 03 роки 11 місяців 10 днів, пільгова – 00 років 04 місяці 24 дні. Виплатити щомісячну премію в розмірі 138% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” за період з “05” по “08” лютого 2019 року. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 за 2018 рік отримав. Допомогу для оздоровлення за 2018 рік відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704  отримав. Виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних роки служби у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я відповідно до частини другої статті 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (а.с.17).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі №360/445/19 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 360/445/19 залишено без задоволення, а рішення суду - без змін (а.с.59-69).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 у справі  № 360/445/19 позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:
- визнав протиправним та скасував пункт 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 жовтня 2018 року № 354, яким визначено вважати таким, що самовільно залишив військову частину, зняти з усіх видів забезпечення та припинити виплати з 22 жовтня 2018 року молодшому сержанту ОСОБА_1 , водію-машиністу екскаватора відділення інженерної техніки інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ;
- визнав протиправним та скасував пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 листопада 2018 року № 385 щодо зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 17 листопада 2018 року молодшого сержанта   ОСОБА_1 , водія-машиніста екскаватора відділення інженерної техніки інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ;
- визнав пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 лютого 2019 року № 33 протиправним в частині обчислення календарної вислуги років ОСОБА_1 , виплати грошового забезпечення за період з 05 по 08 лютого 2019 року, виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних роки служби у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я;
- визнав протиправним та скасував пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 лютого 2019 року № 33 в частині проведення відрахування із грошового забезпечення за 5 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік, що були використані, за той період часу, коли військовослужбовець знаходився в самовільному залишенні військової частини, відповідно до абзацу четвертого пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та в частині зазначення, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” за 2018 рік отримав;
- зобов`язав військову частину НОМЕР_1 внести зміни до пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 лютого 2019 року № 33 шляхом обчислення календарної та пільгової вислуги років ОСОБА_1 з урахуванням періоду військової служби з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року, здійснивши перерахунок належного грошового забезпечення за період з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року, одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я, та здійснити виплату перерахованих сум з урахуванням раніше виплачених сум та з відрахуванням встановлених податків, зборів та обов`язкових платежів;
- визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік;
- зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік;
- визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно відповідно до статті 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”;
- зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно відповідно до статті 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
У задоволенні решти позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 відмовив.
У задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України відмовив (а.с.60).
Отже, щодо спірних правовідносин зазначеним рішенням суду визнано протиправним пункт 1 наказу від 08 лютого 2019 року № 33 про виключення позивача з особового складу ВЧ НОМЕР_1 в частині:
- невірного обчислення в цьому наказі календарної вислуги років, 
- виплати грошового забезпечення лише за період за період з 05 по 08 лютого 2019 року, 
- виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення лише за 3 повних календарних роки служби у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я (абз. 4 резолютивної частини рішення суду).
У зв`язку з чим судом зобов`язано відповідача:
- внести зміни до пункту 1 наказу від 08 лютого 2019 року № 33:
- шляхом обчислення календарної та пільгової вислуги років ОСОБА_1 з урахуванням періоду військової служби з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року;
- щодо здійснення перерахунку належного грошового забезпечення за період з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року та одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я, та здійснити виплату перерахованих сум з урахуванням раніше виплачених сум та з відрахуванням встановлених податків, зборів та обов`язкових платежів (абз. 6 резолютивної частини рішення суду).
Крім того, щодо спірних правовідносин суд: 
- визнав протиправним та скасував пункт 1 наказу від 08 лютого 2019 року № 33 в частині зазначення, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” за 2018 рік отримав (внести відповідні зміни в зазначений наказ не зобов`язував - абз. 5 резолютивної частини рішення суду);
- визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2018 рік (абз. 7 резолютивної частини рішення суду);
- зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік (абз. 8 резолютивної частини рішення суду). 
Позивач звернувся до суду, оскаржуючи рішення відповідача (пункт 14 наказу від 04.02.2020 №70), яким внесено зміни до пункту 1 наказу від 08 лютого 2019 року № 33 та викладено цей пункт в іншій редакції, а також дії відповідача щодо неправильності нарахування зазначених в рішенні суду виплат, які позивач не отримав при звільненні.
Оскільки в самому рішенні суду не визначено розмір сум цих виплат, а лише зобов`язано відповідача здійснити їх розрахунок та виплату, а також, оскільки відповідач виклав пункт 1 наказу від 08 лютого 2019 року № 33 повністю в новій редакції, видавши накази від 04.02.2020 №70, а потім від 04.07.2020 №234 (про що зазначає у відзиві), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі рішення та дії відповідача щодо розрахунку виплат, хоча і вчинені на виконання рішення суду, самі по собі  можуть бути оскаржені в судовому порядку та складають самостійний предмет позову.
Щодо дій та рішень відповідача, вчинених ним з метою виконання вказаного рішення суду, судом встановлені такі обставини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.02.2020 № 70 (пункт 14) внесено зміни до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.02.2019 № 33 та пункт 1 викладено в наступній редакції:
"молодшого сержанта ОСОБА_1 , водія-машиніста екскаватора інженерної техніки інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.02.2019 № 16-РС з військової служби у відставку з виключенням з військового обліку за п.п. “б” пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (за станом здоров`я) вважати таким, що справи та посаду здав і направити для виключення з військового обліку до Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріату Луганської області. З 08.02.2019 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
Вислуга років у ЗСУ становить: календарна – 03 роки 11 місяців 10 днів, пільгова – 00 років 04 місяці 24 дні. 
Виплатити щомісячну премію в розмірі 138% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” за період з “05” по “08” лютого 2019 року. 
Щорічна основна відпустка за 2018 рік використана в обсязі 30 діб. Щорічна основна відпустка за 2019 рік не використана. Виплатити грошову компенсацію за 30 днів невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2019 рік відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. 
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за 2018 рік отримав. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за 2019 рік не отримував. 
Допомогу для оздоровлення за 2018 рік відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» отримав. Допомогу для оздоровлення за 2019 рік відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не отримував. Виплатити допомогу на оздоровлення за 2019 рік відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 
Виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 повних календарних роки служби у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Виплатити компенсацію за не отримане речове майно в сумі 4766,45 грн. 
Підйомну допомогу у 2018 році не отримував. 
Постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався (а.с.18).
Отже, оскаржений позивачем наказ не містить жодних змін, які відповідач мав внести до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.02.2019 № 33 та пункт 1 на виконання рішення суду (календарна та пільгова вислуга, обчислення років, за які має бути нарахована одноразова грошова допомога та період, за який необхідно позивачу нарахувати та сплатити грошове забезпечення залишилися незмінними). 
Потім відповідач аналогічним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2020 № 234 (пункт 10) вніс зміни до пункту 1 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.02.2019 № 33, який викладено в тотожній редакції, що відрізняється від наказу № 70 від 04.02.2020 лише визначенням, що: 
- вислуга років у ЗСУ позивача становить: календарна – 04 роки 02 місяці 24 дні (пільгову вислугу не зазначено);
- виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) повних календарних роки служби у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач в оскарженому наказі  № 70 від 04.02.2020 вимоги суду щодо внесення відповідних змін в наказ від 08.02.2019 № 33 стосовно обчислення календарної та пільгової вислуги позивача не виконав, а наказом від 04.07.2020 № 234 (пункт 10) вніс такі відомості неповністю, не зазначивши пільгову вислугу позивача, а також відомостей про необхідність перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення за період його військової служби з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року, як вимагає зазначене рішення суду. 
Крім того, відповідач залишив чинним в новій редакції наказу від 08.02.2019 № 33 пункту 1 (і в пункті 14 наказу від 04.02.2020 року №70, і в пункті 10 наказу від 04.07.2020 № 234) визначення про те, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік позивач отримав, хоча цей пункт наказу (від 08.02.2019 № 33 та пункт 1) визнано протиправним та скасовано рішенням суду, оскільки судом встановлено, що станом на час звільнення позивача та виключення його зі списків особового складу – 08.02.2019 ці виплати позивач не отримав. 
Отже, зазначені рішення відповідачів про викладення в новій редакції пункту 1 наказу від 08.02.2019 № 33 суперечать вимогам рішення суду від 16.10.2019 у справі № 360/445/19 та є протиправними, в зв`язку з чим місцевий суд скасував відповідні пункти зазначених вище наказів в частині: не зазначення пільгової вислуги позивача з урахуванням періоду його військової служби з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року, а також відомостей про необхідність перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення за період його військової служби з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року; крім того залишення в новій редакції наказу визначення про те, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік позивач отримав.
В частині визнання протиправним та скасування зазначених положень пункту 10 наказу від 04.07.2020 № 234 суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог для ефективного захисту порушених прав позивача на підставі частини 2 статті 9 КАС України.
Як зазначалось вище, в цій частині рішення місцевого суду сторонами не оскаржено, тому має бути залишено без змін.

Щодо оскаржених дій відповідача стосовно розрахунку виплат, присуджених за рішенням суду, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.  
Відповідно до вимог ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Факт виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в сумі 2912,53 грн, відповідач підтверджує шляхом надання довідки від 08.11.2020 №0989/10, в пункті 1 якої зазначено, що ця сума разом з іншими виплатами в загальному розмірі 14900,72 грн перерахована на картковий рахунок позивача 30.04.2020, а також копією платіжного доручення №975 від 29.04.2020 на суму 14900,72 грн (а.с. 177, 175).
Позивач не заперечує, що йому була виплачена така допомога в розмірі 2912,53 грн, він оспорює розмір цієї виплати, вважаючи, що йому мала бути сплачена ця виплата в розмірі 8041,75 грн.
Відповідач зазначив, що виплата зазначеної матеріальної допомоги за 2018 рік здійснювалася на виконання рішення суду №360/445/20 від 16.10.2019 на підставі наказу командира А0989 №257 від 27.08.2018.
Апеляційним судом витребувано вказаний наказ.
Пунктом 8 цього наказу визначено:
«Нижчепойменованим військовослужбовцям, відповідно до розділу ХХІУ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оброни України від 07 червня 2018 № 260, виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі не більше місячного грошового забезпечення:
…
молодшому сержанту ОСОБА_1 , водію-машиністу екскаватора інженерної техніки інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Підстава: рапорт молодшого сержанта ОСОБА_1 вх. №7187 від 15.08.2018.».
Отже, в цьому наказі не визначено конкретного розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який відповідач мав виплатити ОСОБА_1 , в зв`язку з чим не можуть бути братись до уваги відповідні посилання позивача на відповіді ВЧ НОМЕР_1 на його звернення та звернення його представника, що містять відомості про призначення позивачу ще в 2018 році виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в сумі 8041,75 грн (без утримання необхідних платежів та зборів), яка має бути виплачена йому в розмірі 7921,12 грн після отримання відповідних асигнувань (а.с.19 зв. бік, 32-33, 34).
Крім того, у вказаному наказі прямо зазначено про виплату вказаної допомоги у розмірі не більше місячного грошового забезпечення, а не в розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до п.1 розділу ХХІУ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оброни України від 07 червня 2018 № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Пунктом 7 цього ж наказу передбачено, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Таким чином, розмір вказаної допомоги законодавством не визначений в конкретному розмірі, а місячне грошове забезпечення є граничним (найбільш можливим) його розміром.
При цьому конкретний розмір цієї допомоги встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.
Щодо вимог позивача, які стосуються нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, відповідач зазначив наступне. 
Виплата зазначеної матеріальної допомоги за 2018 рік здійснювалася на виконання рішення суду №360/445/20 від 16.10.2019, однак, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №257 від 27.08.2018. Сума цієї допомоги після відрахування передбачених законодавством утримань 30.04.2020 перерахована на особистий картковий рахунок позивача в розмірі 2912,53 грн. Саме тому в наказі командира військової частини НОМЕР_1 № 234 від 04.07.2020 зазначено, що ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік отримав. Таким чином, на думку відповідача, відсутні підстави для внесення відповідних змін до пункту 14 наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2020 року №70.
Позивач визнає факт виплати йому цієї матеріальної допомоги в сумі 2912,53 грн, однак, оспорює розмір цієї виплати, вважаючи, що йому мала бути сплачена сума в розмірі 8041,75 грн.
Відповідач же зазначає, що відповідно до вимог пункту 9 наказу Міністерства оборони України від 15.02.2018 №65 “Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік” накази про виплату видаються виключно у межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнування на її виплат. Отже, відповідно до телеграм Командування Сухопуних військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_4 ) від 27.07.2018 №116/14/3/1536, Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_5 ) від 01.08.2018 №1/3877 на виконання наказу Міністерства оборони України від 15.02.2018 № 65 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік» командувачем Сухопутних військ ЗСУ затверджено було граничний обсяг видатків за КПКВ 2101020 на 2018 рік для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. В додатку до телеграми від 27.07.2018 №116/14/3/1536 визначався граничний обсяг видатків на 2018 рік для виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань для військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік здійснена відповідачем в межах асигнувань на 2018 рік для здійснення таких виплат.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що при виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік не було порушено вимоги діючого законодавства, а тому його позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, як і апеляційна скарга з цього приводу.

Також позивач стверджує, що відповідачем неправильно розраховано щомісячний розмір грошового забезпечення позивача за період жовтень – грудень 2018 року - 7824,85 грн.
На думку відповідача, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №234 від 04.07.2020 вказано виплатити щомісячну премію в розмірі 138% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 05 - 08 лютого 2019 викладено в правильній редакції, оскільки при виданні наказу про звільнення зазначається виплата щомісячної премії саме за той місяць, в якому військовослужбовець звільняється та вказується період, по який треба її виплатити, а це саме 8 лютого 2019 року (останній день служби позивача). Зазначені вимоги також передбачені Додатком 1 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 № 124. 
Розрахована позивачем сума заборгованості з грошового забезпечення за період з 22 жовтня 2018 року по 08 лютого 2019 року в розмірі 36449,45 грн, на думку відповідача, є невірною, а має складати суму в розмірі 35440,36 грн.
Так, відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018 та відповідно до пункту 7 телеграми Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №248/1479 від 26.03.2018 військовослужбовцям слід щомісячно виплачувати надбавку за особливості проходження служби у відсотках до посадового окладу, окладу за військове звання та набавку за вислугу років у залежності від складності та важливості виконуваних обов`язків було установлено базовий розмір цієї надбавки - 10%. Відповідно до телеграми №248/9240 з 1 січня 2019 року встановлено розмір надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, тому грошове забезпечення ОСОБА_1 з жовтня по грудень 2018 року становить 7824,85 грн, а з січня 2019 - 10470,08 грн.
Премія за період з 05 - 08 лютого 2019 була виплачена позивачу і входила до суми його грошового забезпечення, яка зарахована 06.11.2020 на рахунок ОСОБА_1 .
На виконання рішення суду в цій частині колишньому військовослужбовцю ОСОБА_1 було зроблено наступний перерахунок грошового забезпечення: за жовтень 2018 року - 7824,85 грн; за листопад 2018 року - 7824,85 грн; за грудень 2018 року - 7824,85 грн; за січень 2019 року - 10470,08 грн; за лютий 2019 року - 1495,73 грн.
Загальна сума цих виплат перерахована (06.11.2020) на картковий рахунок позивача в розмірі 22434,83 грн (за утриманням військового збору 1,5% у сумі 414,23 та утриманням переплаченої грошової компенсації за неотримане речове майно, яке помилково було йому зараховане повторно в сумі 4766,45 грн 14.08.2020). 
Відповідачем надано детальний розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з жовтня 2018 року, з посиланням на нормативно-правові акти, якими регламентовано визначення його складових, з яким апеляційний суд повністю погоджується.
Так, відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового складу та деяких інших осіб» надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:
1) установлювати:
…
надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.
Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;
2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення…».
Отже, встановлення розміру вказаної надбавки та премії є правом керівника.
Щодо надбавки за особливості проходження служби.
З 01.03.2018 та відповідно до пункту 7 телеграми Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №248/1479 від 26.03.2018 військовослужбовцям слід щомісячно виплачувати надбавку за особливості проходження служби у відсотках до посадового окладу, окладу за військове звання та набавку за вислугу років у залежності від складності та важливості виконуваних обов`язків було установлено базовий розмір цієї надбавки - 10%.
Відповідно до телеграми №248/9240 лише з 1 січня 2019 року встановлено розмір надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Таким чином, визначення зазначеної надбавки в період жовтня-грудня 2018 року в розмірі 10% відповідає нормам законодавства. 
Те саме стосується премії – визначення відповідно наказу МОУ від 07.06.2018 № 260 її розміру в 124% не суперечить законодавству.
Відтак, грошове забезпечення ОСОБА_1 з жовтня по грудень 2018 року обґрунтовано визначено відповідачем в розмірі 7824,85 грн, а з січня 2019 року - 10470,08 грн.
З огляду на зазначене підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині також відсутні.

Як зазначалось вище, судове рішення переглядається апеляційним судом лише в межах апеляційної скарги позивача, тому в іншій частині має бути залишено без змін.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року у справі № 360/3097/20 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 30 червня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            Е. Г. Казначеєв
                                                                                                    
                                                                                                                                                                                                                                                  І. В. Геращенко