ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4335/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                        Земляної Г.В.
                                                  Мєзєнцева Є.І.
При секретарі:                              Марчук О.О.
          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вичнити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві) , в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати ОСОБА_1 пенсію з врахуванням всіх складових його грошового забезпечення, щомісячних та одноразових, які він отримував в період останніх 24 місяців перед звільненням та з яких було сплачено єдиний соціальний внесок, вказаних у Довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 17 вересня 2018 року №179/1/11358 та Довідці Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26 жовтня 2018 року №248/3/8/1470д;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок на підставі пункту 3 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з дати набуття позивачем права на пенсію, а саме: з 08 липня 2016 року раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням усіх складових його грошового забезпечення, які він отримував за останні 24 місяці перед звільненням, в тому числі щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення (зокрема: щомісячної додаткової грошової винагороди; премії згідно статті 27 ДС ЗСУ; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; грошової допомоги на оздоровлення; винагорода за безпосередню участь в АТО), вказаних у Довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 17 вересня 2018 року № 179/1/11358 та Довідці Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26 жовтня 2018 року №248/3/8/1470д, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, що утворилася з 08 липня 2016 року у зв`язку з неправильним її нарахуванням по день фактичного перерахунку.
В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що при обчисленні розміру пенсії, яка йому виплачується, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві протиправно не врахувало фактично отримані ним у складі грошового забезпечення за останні 24 календарних місяці служби підряд перед звільненням, зазначені вище суми додаткових видів грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року в задоволенні даного адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує на помилковість висновків суду першої інстанції та зазначає, що він мав право на отримання пенсії з усіх складових його грошового забезпечення, які він отримував за останні 24 місяці перед звільненням, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та з 23 серпня 2016 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.
Після звернення ОСОБА_1 із заявою від 28 вересня 2018 року до відповідача з проханням надати копії документів щодо свого пенсійного забезпечення, йому стало відомо про те, що під час призначення та обчислення розміру призначеної йому пенсії, ГУ ПФУ в м. Києві з самого початку не було включено додаткові види забезпечення, з якого було сплачено відповідні відрахування в Фонд соціального страхування (додаткова грошова винагорода, яка з травня 2013 року мала щомісячний характер; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань; премія згідно статті 27 Дисциплінарного статуту ЗСУ; винагорода за участь в АТО).
Після чого позивач звернувся до Департаменту фінансів Міністерства оборони України та Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, оскільки відомості щодо грошового забезпечення військовослужбовців за період до березня 2015 року частково передано до архівної установи.
На запит позивача Департаментом фінансів Міністерства оборони України було видано довідку №248/3/8/1470д від 26 жовтня 2018 року та Галузевим державним архівом Міністерства оборони України було видано довідку №179/1/11358 від 17 вересня 2018 року.
17 січня 2019 року позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням провести перерахунок пенсії з врахуванням вказаних довідок, та виплатити різницю між раніше призначеною та розміром перерахованої пенсії з врахуванням доплат.
Листом від 05 лютого 2019 року №22486/03 відповідачем відмовлено в перерахунку з тих підстав, що одноразові види грошового забезпечення не можуть включатися в розрахунок пенсії.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
При цьому, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагорода за участь в АТО, премія згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ та їх виплата не є щомісячною або такою, що виплачується раз на місяць, а відтак і підстави для їх врахування при обчисленні пенсії відсутні, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно ч.2, 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:
1) посадовий оклад;
2) оклад за військовим званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 1 статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, ч.3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).
Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Враховуючи наведене, отримувана ОСОБА_1 згідно з довідкою про додаткові види грошового забезпечення № 248/3/8/1470д від 26 жовтня 2018 року, виданою Департаменту фінансів Міністерства оборони України, щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу пенсії підлягає перерахунку.
Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, - підлягають задоволенню.
Водночас твердження позивача про наявність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем премії згідно статті 27 ДС ЗСУ; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; грошової допомоги на оздоровлення; винагороди за безпосередню участь в АТО, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого ч.3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.
Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, названих вище одноразових додаткових видів грошового забезпечення, не підлягають задоволенню.
Наведене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 лютого 2019 року по справі №522/2738/17.
Аналогічну правову позицію викладено також у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06 березня 2019 року по справі №522/11262/16-а, від 13 березня 2019 року по справі №758/12628/16-а, від 19 березня 2019 року по справі №727/5754/16-а, від 05 квітня 2019 року по справі №552/4875/17, від 15 квітня 2019 року по справі №522/9659/16-а.
Крім того, правова позиція щодо відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразових премій, відпускних висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 522/2738/17, в якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10 березня 2015 року по справі № 21-70а15.
Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, названих вище одноразових додаткових видів грошового забезпечення не підлягають задоволенню, натомість, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої щомісяця утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 лише в частині.
Таким чином, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про в задоволенні даного адміністративного позову в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням сум щомісячної додаткової грошової винагороди.
Проте, для задоволення позову в частині включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; премії згідно статті 27 Дисциплінарного статуту ЗСУ; винагороди за участь в АТО, підстав не має.
Отже, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, на підставі яких суд першої інстанції дійшов до не правильного висновку про відмову в задоволенні даного адміністративного позову в повному обсязі, з огляду на що, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково та скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши нову постанову про задоволення позовних вимог в частині.
Відповідно до п.2 ч.1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи ч.1 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно ч.1 статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
За п.2 ч.5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331  КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо врахування до призначеної ОСОБА_1 пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 08 липня 2016 року, врахувавши до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нарахована пенсія, щомісячну додаткову грошову винагороду відповідно до довідки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26 жовтня 2018 року №248/3/8/1470д.
В решті позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк 
                     
                     Судді:                                                                       Г.В. Земляна
                                                                                                    
          Є.І. Мєзєнцев