КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6792/2021                                        
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            18 червня 2021 року                                                                м. Київ
                                                                                                              Справа № 372/3047/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка подана представником Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Потабенко Л.В.,
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
встановив:
 
У вересні 2020 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача  ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача  свою на користь заборгованість у сумі 135 636,31 грн. за кредитним договором № б/н від 18.03.2011 року та судові витрати у сумі 2102 грн. 
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 18.03.2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 31.07.2020 року, має заборгованість 394 432,66 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 386 929,10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3503,56 грн. - нарахована пеня. 
Посилаючись на викладене, позивач АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.03.2011 року в сумі 135 636 грн. 31 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4000 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 18.03.2011 року по 31.10.2018 року в сумі 131 636 грн. 31 коп. та судовий збір.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.03.2011 року у сумі 4000 гривень та витрати  по сплаті судового збору у сумі 62 гривні .
Решту вимог позову залишено без задоволення.
 
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду  в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись його незаконність, необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.  
Вказує, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача в угоді. Укладення кредитного договору у даному випадку здійснюється за принципом укладання банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України).  Підписанням угоди позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що разом становить самостійний кредитний договір. 
Звертає увагу, що позивач разом з Анкетою-заявою надав до суду першої інстанції копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", особисто підписану відповідачем, в якій зазначено: базова відсоткова ставка за користування кредитом,  розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.
 Вказана довідка подана до суду разом із позовною заявою, проте суд на даний доказ уваги взагалі не звернув. Натомість цілком безпідставно суд вважав стягнення заборгованості за процентами та неустойкою необґрунтованим, оскільки вони нібито не встановлені умовами договору. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючи, що при укладанні договору відсоткова ставка була визначена, про що зазначено у довідці про умови кредитування. Крім того, з урахуванням наявності в матеріалах справи довідки про умови кредитування, підписаної позичальником, зокрема, з розміром відсоткової ставки, пені та штрафів, правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 не можуть бути застосовані.
Відзиву на апеляційну скаргу позивача відповідач ОСОБА_1 не подавала.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до  ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції посилаючись на правову  позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), виходив з того, що укладений у вигляді заяви-анкети кредитний договір від 18.03.2011 року підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Крім того, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, зміну розміру кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку зі сплатою річних, надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення із відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 3.03.2011 року по 31.10.2018 року в сумі 131 636,31 грн.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав, що АТ КБ «Приватбанк» в праві вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму несплаченого тіла кредиту у розмірі 4000 грн.
 
Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту не оскаржується, а тому  відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається. 
З висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом  колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з неправильним застосування норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, враховуючи наступне. 
 
Звертаючись до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача посилається на те, що відповідач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 18.03.2011 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що позивач вказує на наявність у відповідача  станом на 31.07.2020 рокузаборгованості у розмірі 394432,66 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 386929,10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3503,56 грн. - нарахована пеня.
Однак, просить стягнути заборгованість у розмірі 135 636,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4000 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 18.03.2011 року по 31.10.2018 року в сумі 131 636,31 грн.
 
            Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
            Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
            Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
            Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
            Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.      Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
            Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
            Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
            Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).
            Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, банк подав до суду Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», довідку про умови кредитування, розрахунок заборгованості, виписку за договором, довідку про видані картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, витяг з умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», та копію паспорту громадянина України - відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2011 року відповідач  ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.
            Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18 березня 2011 року відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.
            З матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2011 року відповідач ОСОБА_1 підписала також довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду»  до договору, укладеного з ОСОБА_1   (а.с. 12). 
Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, ОСОБА_1 ознайомлена з фінансовими умовами надання цієї платіжної картки  і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що підтверджується її особистим підписом.
З вказаної довідки вбачається, що базова процентна ставка (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році) становить 2,5 %  на місяць (30 % річних). Розмір щомісячних платежів та термін їх внесення (що включають плату за користування кредитних коштів у звітному періоді) становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним. 
Також удовідці встановлено відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафів за порушення сплати обов`язкових платежів.
Таким чином, сторони ( ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк») погодили умови, порядок і строк виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, відповідальність за невиконання зобов`язання та досягли згоди з усіх істотних умов за договором  від 18 березня 2011 року.
Отже, підписавши довідку про ознайомлення із умовами кредитування, відповідач погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами та відповідальність за несвоєчасне невиконання зобов`язання.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначив, що укладений у вигляді заяви-анкети кредитний договір  заяві від 18 березня 2011 року не містить строку повернення кредиту (користування ним).
 
Однак, вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, оскільки відповідно до  підписаної відповідачем ОСОБА_1 довідки про умови кредитування сторони обумовили та погодили розмір базової відсоткової ставки, а саме - 2,5% на місяць (30 % річних) на залишок заборгованості, розмір щомісячних платежів та термін їх внесення (що включають плату за користування кредитних коштів у звітному періоді) становить 7% від заборгованості.
Строк користування кредитними коштами визначений відповідно до довідки про отримання ОСОБА_1 кредитних карток, із зазначенням терміну їх дії, згідно з якими строк повернення кредиту визначений строком дії кредитної картки ( а.с. 9).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення відсотків за користування кредитом, оскільки сторони погодили та досягли згоди з усіх істотних умов кредитування, зокрема щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами, довідку відповідачем підписано особисто.
 
Разом з тим, дослідивши та проаналізувавши розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, колегія суддів дійшла висновку, що розрахунок заборгованості з процентів за користування кредитними коштами не відповідає вимогам закону та умовам укладеного між сторонами договору.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданому позивачем до позовної заяви, в ньому зазначено, що заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 18.03.2011 року по 31.10.2018 року становить 131 636,31 грн.
Проте такий розрахунок у повному обсязі не може бути прийнятий до уваги судом,  оскільки при розрахунку позивачем використано іншу процентну ставку, ніж передбачено умовами договору, та при розрахунку процентів застосовано нову ставку у подвійному розмірі ( 43,2% х 2).
Так, відповідно до розрахунку заборгованості, за період з 21 березня 2011року по 31 серпня 2014 року банком нараховано відсотки за користування кредитом за ставкою 30,0 % річних (2,5 на місяць), на загальну суму 1112 грн. 74 коп., що було погоджено відповідачем при підписанні Анкети-заяви.
Однак, починаючи з 1 вересня 2014 року нарахування процентів за користування кредитом  здійснювалося банком за ставкою 34, 80 % річних (2,9 % на місяць), а з 01 квітня 2015 року  - 43,2 % річних (3,6 % на місяць), що не було узгоджено сторонами при підписанні Анкети-заяви.  
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ознайомився зі змінами щодо нарахування відсотків з 1 вересня 2014 року в розмірі 34, 80 % річних (2,9 % на місяць), а з 01 квітня 2015 року 43,2 % річних (3,6 % на місяць) та доказів того, що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків.
Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України ( в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо  права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентах не відповідає вимогам закону та умовам укладеного між сторонами договору, оскільки банк не мав права в односторонньому порядку здійснювати підвищення відсоткової ставки за кредитом.
Враховуючи умови кредитування, визначені в анкеті-заяві, які підписані відповідачем, та відсутності в матеріалах справи доказів наявності її письмової згоди на збільшення процентної ставки, колегія суддів дійшла висновку, що наведений в розрахунку розмір заборгованості по процентах на суму 131 636,31 грн. є необгрунтованим, проценти необхідно нараховувати на тіло кредиту за процентною ставкою 2,5% в місяць ( 30% річних).
Таким чином, виходячи з процентної ставки 30% річних, встановленої умовами договору,  колегією суддів розраховано, що за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2018 року (саме такий період заявлено позивачем),  підлягали сплаті проценти на заборгованість по тілу кредиту на загальну суму 5073 грн. 33 коп. (4000 грн. х 30% /360 х 1522 дні ).
Враховуючи те, що розмір процентів станом на 31.08.2014 року становив 1112 грн. 74 коп., а за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2018 року розмір процентів становить 5073 грн. 33 коп., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів у загальному розмірі: 6186 грн. 07 коп. (1112, 74 грн. + 5073, 33 грн.) 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині стягнення відсотків за користування кредитом та наявність підстав для стягнення з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за відсотками в розмірі 6186 грн. 07 коп., у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з прийняттям постанови про  часткове задоволення позовних вимог в цій частині.
 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, враховуючи, що судовий збір сплачено позивачем, виходячи з мінімальної ставки судового збору, визначеної законом,   та при стягненні визначеної апеляційним судом суми заборгованості сума судового збору також сплачується за мінімальною ставкою, то з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк»  підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3153 грн.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року - скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та прийняти постанову:
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованістьза відсотками в розмірі 6186 (шість тисяч сто вісімдесят шість) грн. 07 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»  витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі  3153 грн.
 
Відомості щодо учасників справи:
 Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

    Суддя  - доповідач:                                                                    Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                        Махлай Л.Д.                         
                        
Немировська О.В.