П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  802/45/18-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В. 
          Суддя-доповідач:  Франовська К.С. 

15 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Шидловського В.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  на  рішення   Вінницького окружного адміністративного суду  від  28 січня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про  визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-, 
В С Т А Н О В И В :
В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом  до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання здійснити з 01 травня 2017 року перерахунок призначеної йому пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України  №1013 від 09 грудня 2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" та довідки прокуратури Вінницької області від 24 квітня 2017 року.
Ухвалою суду від 10 січня 2018 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення) виклику сторін. Крім, того відповідачеві встановлено  для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 08 лютого 2018 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №464/8323/16-а.
02 січня 2019 року на адресу суду від позивача надійшли клопотання про заміну управління Пенсійного фонду України у м. Вінниця його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та про поновлення провадження у справі.
Ухвалами суду від 03 січня 2020 року поновлено провадження у справі та замінено відповідача у справі, а саме управління Пенсійного фонду України у м. Вінниця його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області  щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 03 травня 2017 року за вислугу років на підставі довідки Прокуратури Вінницької області від 24 квітня 2017 року №18/290, з урахуванням раніше проведених виплат.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у позові.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на час звернення позивача до управління із заявою про перерахунок пенсії норма статті 50-1 Закону №1789-ХІІ втратила чинність.
У відзиві позивач вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення   сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, приймаючи до уваги наступне.
Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 працював в органах прокуратури, вийшов у відставку і з вересня 2001 року йому призначена пенсія за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру "від 05.11.1991 року №1789.
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням посадового окладу працюючим прокурорам згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013, та виданої йому Прокуратурою Вінницької області довідки №18/290 від 24 квітня 2017 року.
За результатами розгляду заяви, пенсійний орган листом №11/12/06-32-3/02-2 від 01 червня 2017 року повідомив про відмову в перерахунку пенсії, відповідно до пункту 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" та з урахуванням пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02 березня 2015 року.
У зв`язку з необґрунтованістю та незрозумілістю отриманого повідомлення, позивач звернувся повторно з заявою від 22 червня 2017 року про перерахунок пенсії. На таку заяву отримав лист №87/9-2 від 10 липня 2017 року про відмову в перерахунку його пенсії, оскільки з набранням чинності 15 липня 2015 року Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14 жовтня 2014 року, втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (крім окремих положень). В тому числі втратила чинність частина ст. 50-1 Закону №1789, якою було передбачено здійснення перерахунків пенсій працівникам прокуратури у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. А оскільки, на даний час, закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах не прийнято, з урахуванням п. 5 Прикінцевих положень Закону України №213-VIIІ, особи яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", права на перерахунок пенсії, за зверненнями після 01 червня 2015 року не мають.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі чинного на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило статті 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.
Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.
Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, ст. 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком      (ч. 13 цієї статті).

Частина 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 15 липня 2015 року передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Відтак, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України.
Уряд відповідний нормативно-правовий акт не прийняв і не визначив умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.
15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), відповідно до пп. 1 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон 1789-ХІІ (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).
Отже, на час прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, з прийняттям якої позивач пов`язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.
Постанова КМУ № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її п. 6 застосовується з 01 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.
На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.
Враховуючи наведене, з 01 грудня 2015 року - початку застосування Постанови КМУ № 1013 та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № 711/6019/16-а) та від 02 березня 2018 року (справи № 264/1617/17, № 761/21804/17).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи скаржника є підставними, оскільки рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права; відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити .
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,- скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Постанова суду складена в повному обсязі  15 квітня 2021 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Шидловський В.Б.