Апеляційне провадження № 22-ц/824/5461/2021

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 травня 2021 року                                                                                   м. Київ
Унікальний номер 761/16863/14-ц
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В.
            розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,
            на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва, постановлену 19 жовтня 2020 року в приміщенні суду під головуванням судді Мальцева Д.О.,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
 У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії державного виконавця Печерського РВ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Петрухно С.С., боржник - ОСОБА_2 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд помилково виходив з того, що нею не додано доказів направлення скарги іншим учасникам справи, оскільки такі докази містяться в додатках до скарги.
Окрім іншого, судом не застосовано положення статті 185 ЦПК України, які передбачають залишення позовної заяви без руху у разі виявлення недоліків.
Суд першої інстанції проігнорував положення статті 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо дотримання її прав у  доступі до правосуддя.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції від позивача не надійшло.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Повертаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не дотримано положень ч.4 статті 183 ЦПК України та не надано доказів  направлення скарги іншим учасникам справи.
Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає, виходячи з наступного.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначено у статті 183 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Із матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Печерського РВ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Петрухно С.С., боржник - ОСОБА_2 .
Проте, всупереч вимогам частини другої статті 183 ЦПК України  ОСОБА_1 не додано до скарги на дії державного виконавця доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), а саме: виконавцю і стягувачу.
Встановивши вказані обставини на підставі поданих заявником доказів, яким надана належна правова оцінка, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення скарги заявнику у відповідності до частини четвертої статті 183 ЦПК України.
Посилання ОСОБА_1 на те, що такі докази нею подавалися та містяться в матеріалах поданої скарги спростовуються матеріалами справи, а саме оригіналом скарги з додатками.
Так, в переліку додатків до поданої скарги від 13.10.2020 вказано, зокрема, під номером 7: описи 0420700126543 та 0420700126349. Вказані копії описів додано скаржником і до апеляційної скарги.
Належним доказом направлення копії заяви з додатком іншим учасникам судового процесу відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (надалі - Правила), є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.
Відповідно до п. 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом  вкладення та/або з післяплатою.
Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.
Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.
Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 № 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення опису вкладення за формою 107.
Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.
Таким чином, належним доказом направлення сторонам копії заяви та доданих до неї документів є оригінал опису вкладення, з зазначенням адреси і найменуванням адресанта, заповнений відповідно до переліку додатків та фінансовий чек.
Статті 77-80 передбачають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Однак, вказані описи, надруковані ОСОБА_1 на аркушах паперу формату А4 містять перелік документів та від руки записані номери вкладень до, зокрема: « 0420700126543 » та « 0420700126349 », проте доказів направлення іншим учасникам справи (зокрема, оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), які б підтвердили таке пересилання засобами поштового зв`язку  не містять. 
До того ж, перевіривши на сайті Укрпошти відстеження за номерами « 0420700126543 » та «0420700126349», які вказані ОСОБА_1 в описах вкладень, вбачається, що дані про відправлення за вказаними номерами на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі (ас.63-64).
Також слід наголосити, що вимоги статті 185 ЦПК України, на які, як на підставу для скасування ухвали суду посилається ОСОБА_1 , не можуть застосовуватися до скарги на дії державного виконавця, оскільки відповідно до ст. 447 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. 
Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Невиконання вимог ч.2 ст. 183 ЦПК України унеможливлює розгляд скарги у строк, встановлений ст. 447 ЦПК України.
Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). 
Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними, а висновок суду першої інстанції про повернення скарги заявнику у зв`язку з невиконанням ним вимог частини другої статті 183 ЦПК України вірним.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що право ОСОБА_1  на оскарження дій державного виконавця у вказаному випадку не порушено, оскільки він не позбавлений права або можливості звернутися до суду першої інстанції з такою скаргою повторно на підставі частини восьмої статті 185 ЦПК України якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції щодо повернення скарги заявнику постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і обґрунтовані підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
            Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2020 залишити без змін. 
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Суддя-доповідач       
 
Судді: